Справа № 2а/2370/2758/2012
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2012-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2012 року Справа № 2а/2370/2758/2012

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

при секретарі Шалько І.П.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

представника відповідача: не зявився;

представника ГУДКС України в Черкаській області: ОСОБА_2 за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско»до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області та до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско»звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області та до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області та просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо неповернення сплаченого збору у розмірі 3% від вартості автомобіля та стягнути з Державного бюджету України 7704 грн. 50 коп. як помилково сплачених.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що при реєстрації в органах ДАІ автомобіля, який позивач згідно договору купівлі продажу від 11.04.2012 року № 114 придбав у товариства з обмеженою відповідальністю «Автоград», від імені якого на підставі агентського договору діяло товариство з обмеженою відповідальністю «АО Сервіс», його зобов`язали сплатити збір в сумі 7704 грн. 50 коп., проте такі дії є протиправними, з огляду на те, що Постанова Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 року «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» має меншу юридичну силу ніж Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», яким закріплено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи які відчужують легкових автомобілів, тоді як позивач придбав автомобіль, тобто нормативним актом вищої юридичної сили його не зобовязано сплачувати такий збір, отже сума в розмірі 7704 грн. 50 коп. підлягає стягненню як помилково сплачені.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ГУДКС України в Черкаській області у судовому засіданні висловив міркування, що позов має бути вирішений на розсуд суду.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області в судове засідання не зявилася, представника не направила, проте надіслала до суду заперечення, в якому проти заявлених позовних вимог позивачеві просить відмовити, а розгляд справи просить провести без її участі.

Відповідачем, також надіслано до суду письмове заперечення, з якого вбачається, що відповідно до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 року «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій»платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій; міни; дарування; успадкування; з інших підстав, передбачених законодавством. Органи ДАІ здійснюють реєстрацію легкових автомобілів лише за умови сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Позивач відповідно до договору купівлі-продажу від 11.04.2012 року № 114 придбав у товариства з обмеженою відповідальністю «Автоград», від імені якого на підставі агентського договору діяло товариство з обмеженою відповідальністю «АО Сервіс»легковий автомобіль модель «MITSUBISI PAGERO SPORT», 2012 року випуску, колір «сірий», номер кузова НОМЕР_1 за ціною 308108 грн. з ПДВ, переданий покупцю згідно акту приймання - передачі.

Згідно платіжного доручення від 19.04.2012 року позивач через ПАТ «ВТБ Банк»сплатив збір до Пенсійного Фонду у розмірі 3 % від вартості автомобіля в сумі 7704 грн. 50 грн.

Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»віднесений до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів). Статтею 4 цього ж Закону встановлено, що платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про систему оподаткування»визначено, що сплата податків і зборів (обов'язкових платежів) провадиться у порядку, встановленому цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 7 ст. 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування»від 26.06.1997 року №400/97-ВР, визначено перелік осіб платників збору на обовязкове державне пенсійне страхування та закріплено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Розмір вказаного збору визначено статтею 4 Закону №400/97-ВР 3% від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 6 статті 2 цього Закону.

Згідно п. 6 ст. 2 Закону №400/97-ВР об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 7 статті 1 цього Закону, є вартість легкового автомобіля.

Таким чином, діюче законодавство України передбачає необхідність сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за фактом відчуження легкового автомобілю у розмірі 3% від вартості автомобіля.

Відповідно до пункту 12 Постанови Кабінету міністрів України №1740 «Про затвердження Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій»(далі Постанова №1740) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом: купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством); міни; дарування (безоплатної передачі); успадкування (крім випадків успадкування легкового автомобіля за законом); з інших підстав, передбачених законодавством.

В свою чергу позивач стверджує, що кошти у розмірі 3% від вартості автомобіля сплачені помилково.

Статтею 50 Бюджетного кодексу України передбачено, що Державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Крім того, ч. 13 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»також передбачають, що суми надміру або помилково сплачені підлягають поверненню.

Таким чином, підлягають поверненню лише ті платежі, які сплачені помилково або надмірно.

Разом з тим, виходячи з того, що збір на обовязкове державне пенсійне страхування сплачується в обовязковому порядку також при відчуженні автомобілів, суд не вбачає помилки при сплаті до бюджету 7704 грн. 50 грн., ні у визначенні обєкта оподаткування, ні у визначені розміру збору, а тому підстави для повернення цих коштів з Державного бюджету, як помилково сплачені, відсутні.

Позивач, обґрунтовуючи позов, зазначає, що суд при вирішенні справи керується принципом за яким у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, або Закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. В свою чергу, Закон №400/97-ВР та підзаконний акт - Постанова №1740 по-різному врегульовують одне й те саме питання відносно сплати збору при операцій з відчуження легкових автомобілів.

Проте, суд звертає увагу, що Законом №400/97-ВР встановлено тільки види господарських операцій, з яких сплачується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, такою операцією є відчуження легкових автомобілів.

Таким чином, посилання позивача на те, що Законом України обовязок по сплаті збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів покладений на особу яка відчужує автомобіль, на думку суду можуть свідчить лише про виконання позивачем обовязку по сплаті цього збору замість продавця автомобіля. В свою чергу, правовідносини, що виникають у звязку з виконанням особою зобовязання замість іншої особи, врегульовані цивільним законодавством, і розгляд спорів, що виникають в цих правовідносинах, здійснюється в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Більше того, пунктом 14 Постанови №1749 передбачено, що органи державтоінспекції здійснюють реєстрацію легкових автомобілів лише за умови сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується документом про сплату цього збору.

Насамкінець слід зазначити, що з метою забезпечення погашення заборгованості з виплати пенсій, збільшення надходжень до Пенсійного фонду України та відповідно до пункту 4 розділу XV «Перехідні положення»Конституції України на Кабінет Міністрів України Указом Президента України 31 серпня 1998 року №957/98, було покладено обов'язок визначити порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при відчуженні легкових автомобілів підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності та фізичними особами.

На виконання цього Указу і було затверджено Постанову №1740, згідно пункту 12 якого платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів визначено підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі.

Постанова Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740 на даний час є чинною, ніким не скасованою.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13 серпня 2012 року.

Суддя В.В. Гаращенко