Справа № 2-а-14139/09/2170
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 р.Справа № 2-а-14139/09/2170

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Василенко Г.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Турецької І.О.

ОСОБА_2

за участю секретаря Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона, звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_3 3 195 грн., а з ОСОБА_4 22 162 грн. надміру отриманої пенсії.

В обґрунтування позову зазначено, що на обліку в УПФУ перебувала та отримувала пенсію за віком громадянка ОСОБА_5, яка, за даними відділу у справах імміграції та реєстрації фізичних осіб, з 29.09.1999 року виїхала на постійне місце проживання до США, не повідомивши про це органи пенсійного фонду. В період з 01.01.2000 року по 08.05.2009 року зазначеній громадянці безпідставно нараховано пенсію, яку за дорученнями отримали відповідачі.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з неповним зясуванням всіх обставин справи та порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі зясовано, що на обліку в УПФУ перебувала та отримувала пенсію за віком громадянка ОСОБА_5, яка, за даними відділу у справах імміграції та реєстрації фізичних осіб, з 29.09.1999 року виїхала на постійне місце проживання до США. Про зміну місця проживання зазначена громадянка не повідомила органи пенсійного фонду.

В період з 01.01.2000 року по 08.05.2009 року ОСОБА_5 нараховано та перераховано на поточний рахунок в ХОУ ВАТ «Державний ощадний банк України»25 357 грн. пенсії, яку за дорученнями, виданими ОСОБА_5 у встановленому законом порядку, отримували відповідачі.

На думку позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримували кошти безпідставно, а тому мають їх повернути Управлінню Пенсійного фонду України Дніпровського району м. Херсона.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не є пенсіонерами, які виїхали за кордон, і не повинні були повідомляти ПФУ про виїзд за кордон пенсіонера. Такий обов'язок законодавство покладає саме па пенсіонера. Всю відповідальність щодо відповідності нарахування та отримання пенсії несе особа, що мас право на отримання пенсії, а саме ОСОБА_5П, а не особа, що була повіреною на отримання пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, при цьому зазначає наступне.

Статтею 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка діяла на момент виїзду ОСОБА_5 на постійне місце проживання за межі України, передбачено, що пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Положеннями статей 49, 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого дано Верховною Радою України; у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за 6 місяців наперед перед виїздом.

Згідно ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Ст. 50 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідачі не є пенсіонерами, які виїхали за кордон, і не повинні були повідомляти ГІФУ про виїзд за кордон пенсіонера. Такий обов'язок законодавство покладає саме па пенсіонера. Всю відповідальність щодо відповідності нарахування та отримання пенсії несе особа, що мас право на отримання пенсії, а саме ОСОБА_5, а не особи, що були повіреними на отримання пенсії. Відносини, що виникають у зв'язку з виконанням доручення між пенсіонером і особою, яка отримувала пенсію на підставі довіреності, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 239 ЦКУ правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, тобто, факт отримання пенсії повіреним створює права та обов'язки щодо повернення пенсії довірителем (пенсіонером).

Надання довіреності особі є способом отримання пенсії, а не перекладанням прав та обов'язків на іншу особу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов пред'явлений до осіб, які не повинні відшкодовувати шкоду, заподіяну управлінню ПФУ.

Зважаючи на все вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1. ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

(повний текст ухвали виготовлено 02.03.2012 року).

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

ОСОБА_2.