Справа № 753/16468/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Шутовської І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нарахування та виплати пенсії за віком;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням розміру середньої заробітної плати за 60 місяців поспіль у період до 30 червня 2000 року, а саме: за період з жовтня 1988 року по вересень 1993 року, виплатити недоплачені суми пенсії за попередній період з урахуванням раніше сплачених сум за період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року та провадити виплату пенсії за віком, зробленої після перерахунку, починаючи з 01 вересня 2016 року.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року адміністративний позов - задоволено:

визнано протиправною відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії ОСОБА_3;

зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зробити перерахунок призначеної пенсії у відповідності до чинного законодавства з урахуванням розміру середньої заробітної плати за 60 місяців поспіль в період до 30 червня 2000 року, а саме за період з жовтня 1988 року по вересень 1993 року, виплатити недоплачені суми пенсії за попередній період з урахування раніше сплачених сум за період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року 2016 року та провадити виплати пенсії, зробленої після перерахунку, починаючи з 01 вересня 2016 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга - підлягає задоволенню частково: постанову суду першої інстанції необхідно скасувати у частині задоволених позовних вимог за період з 01 червня 2015 року по 05 березня 2016 року та залишити у цій частині адміністративний позов без розгляду, а у частині задоволених позовних вимог про зобов'язання відповідача провадити виплату пенсії, зробленої після перерахунку - постанову суду першої інстанції скасувати, прийнявши нову постанову, якою у задоволенні зазначеної частини позовних вимог - відмовити. У решті постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з 01 червня 2015 року.

Так, для призначення пенсії позивачем надано довідку про заробітну плату від 15 липня 2014 року за період роботи з 1988 року по 1993 рік у Дочірньому підприємстві «Первомайське авторемонтне підприємство» ПАТ «Луганськбудтранс».

У травні 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив прийняти довідку про заробітну плату з 01 жовтня 1988 року по 30 вересня 1993 року, врахувати показники, зазначені у такій довідці та призначити пенсію з перерахунком у бік її збільшення.

У відповіді №317/К-298 від 26 травня 2015 року відповідач повідомив позивача про необхідність подання первинних документів або зазначити місцезнаходження та адресу, за якою можна провести перевірку відомостей зазначених у довідці (а.с.3).

На неодноразові звернення позивача (від 26 січня 2016 року та від04 серпня 2016 року) відповідач надавав відповіді (від 03 лютого 2016 року №64/К/42 та від 12 серпня 2016 року №4821/14/К-932) у яких зазначено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії з посиланням на неможливість проведення зустрічної звірки первинних документів на підставі яких позивачу видано довідку про заробітну плату за період роботи з 1988 року по 1993 рік у Дочірньому підприємстві «Первомайське авторемонтне підприємство» ПАТ «Луганськбудтранс».

Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Предметом оскарження у даній справі дії (бездіяльність) відповідача щодо обрахунку розміру пенсії позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у травні 2015 року позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 15 липня 2014 року за період роботи з 1988 року по 1993 рік у Дочірньому підприємстві «Первомайське авторемонтне підприємство» ПАТ «Луганськбудтранс».

У відповіді №317/К-298 від 26 травня 2015 року відповідач повідомив позивача про необхідність подання первинних документів або зазначити місцезнаходження та адресу, за якою можна провести перевірку відомостей зазначених у довідці (а.с.3).

Сторонами не заперечується, що у подальшому позивач повторно звертався до відповідача із аналогічними заявами та отримував аналогічні відповіді.

Отже позивач дізнався про порушення його прав, отримавши відмову у перерахунку пенсії №317/К-298 від 26 травня 2015 року.

До суду першої інстанції позивач звернувся 05 вересня 2016 року, отримавши від відповідача три відмови у перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, встановленого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивачем не наведено обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску шестимісячного строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, наявні правові підстави для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 червня 2015 року по 05 березня 2016 року.

Щодо суті позовних вимог колегія судді зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера та умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за №1566/11846 28 грудня 2005 року, довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 01 липня 2000 року надається із зазначенням у ній назв первинних документів на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам, а починаючи з 01 липня 2000 року індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

Відмовляючи у здійсненні перерахунку відповідач посилався на те, що м. Первомайськ Луганської обл.. віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, що унеможливлює проведення перевірки первинних документів, на підставі яких видано довідку про заробітну плату.

Колегія суддів звертає увагу, на те, що чинним законодавством України не передбачено такої підстави для відмови у врахуванні довідки про заробітну плату, як неможливість проведення зустрічної звірки щодо перевірки відомостей зазначених у довідці про заробітну плату.

Згідно пп.1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, і, Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що довідка про заробітну плату позивача видана 15 липня 2014 року за період роботи з 1988 року по 1993 рік у Дочірньому підприємстві «Первомайське авторемонтне підприємство» ПАТ «Луганськбудтранс».

Так, відповідачем не доведено, що у довідці про заробітну плату позивача зазначені недостовірні відомості та наявність підстав для застосування ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправною відмови Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії ОСОБА_3 та зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зробити перерахунок призначеної пенсії у відповідності до чинного законодавства з урахуванням розміру середньої заробітної плати за 60 місяців поспіль в період до 30 червня 2000 року, а саме за період з жовтня 1988 року по вересень 1993 року.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги: постанову суду першої інстанції необхідно скасувати у частині задоволених позовних вимог за період з 01 червня 2015 року по 05 березня 2016 року та залишити у цій частині адміністративний позов без розгляду, а у решті постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст. Керуючись ст 155, 160, 165, 198, 203Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року скасувати у частині задоволення позовних вимог за період з 01 червня 2015 року по 05 березня 2016 року.

Прийняти у цій частині нову ухвалу наступного змісту:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 червня 2015 року по 05 березня 2016 року - залишити без розгляду.

У решті постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанову може бути оскаржено протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2017

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Безименна Н.В.