Справа № 2а-10930/11/1370
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Київ К/800/35260/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Загороднього А.Ф.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до прокуратури Львівської області, заступника прокурора Львівської області Гураля Володимира Дмитровича про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою прокуратури Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Львівської області та заступника прокурора Львівської області Гураля В.Д. (далі - відповідачі) про визнання протиправними дій, рішень і бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії та бездіяльність прокуратури Львівської області, посадовими особами якої надано неповну, необґрунтовану і необ'єктивну відповідь на звернення позивача від 26 квітня 2011 року №459-Ф/10, від 21 червня 2011 року №509-Ф/10;

незаконно відмовлено у наданні інформації по інформаційному запиту від 6 червня 2011 року № 494-Ф/10; не вжиті заходи прокурорського реагування щодо фактів порушень окремими посадовцями норм чинного законодавства через надання інформації, яка є суперечливою та не відповідає дійсності; порушено вимоги статей 3, 19, 32, 40, 102, 106 Конституції України, статей 16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», статей 3, 10, 14, 15, 19, 20, 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при розгляді звернень позивача від 26 квітня 2011 року № 459-Ф/10, від 6 червня 2011 року №494-Ф/10, від 21 червня 2011 року №509-Ф/10;

визнати протиправними дії та бездіяльність першого заступника прокурора Львівської області Гураля В. В., який листом від 22 липня 2011 року №04/3-1069-10 надано необґрунтовану відповідь на скаргу позивача від 21 червня 2011 року № 509-Ф/10;

внесено у лист від 22 липня 2011 року № 04/3-1069-10 суперечливу і можливо недостовірну інформацію щодо наявності (відсутності) в прокуратурі Львівської області листа УСБУ у Львівській області №62/14/4-1042 від 27 квітня 2010 року;

не проведено у зв'язку із недбалим ставленням до виконання посадових повноважень та службових обов'язків всебічної і ретельної перевірки, викладених даних у скарзі позивача від 21 червня 2011 року №509-Ф/10;

проігноровано прохання позивача щодо особистої участі у розгляді його скарги від 21 червня 2011 року № 509-Ф/10;

зобов'язати прокуратуру Львівської області всебічно і об'єктивно розглянути за участю позивача його скаргу від 21 червня 2011 року №509-Ф/10, на яку дати вичерпну і обґрунтовану відповідь.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 1 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії та бездіяльність першого заступника прокурора Львівської області Гураля В.В. щодо розгляду скарги позивача від 21 червня 2011 року № 509-Ф/10 без його особистої участі. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги, відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень в частині задоволених позовних вимог та прийняття нового - про відмову у задоволені позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Суди першої та апеляційної інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, свої висновки обґрунтовували тим, що відповідач порушив право позивача на особисту участь при розгляді скарги останнього.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів та зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи, однією з підстав даного позову є те, що відповідачем порушено право позивача на особисту участь у розгляді його звернення, яке виявилось у ненаданні йому жодної інформації про час і місце розгляду його скарги.

Зокрема, проігноровано прохання позивача щодо особистої участі у розгляді його скарги від 21 червня 2011 року № 509-Ф/10. Позивач, вважає, що відповідачем порушене його право, передбачене статею 18 Закону України "Про звернення громадян", на особисту присутність під час розгляду його скарги.

Згідно статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно вимог статі 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" також визначені обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких: - об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; - письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; - у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою, роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; - не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідач порушив право позивача на особисту участь при розгляді скарги останнього, а також право надати пояснення та документи, що стосуються суті даного звернення.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування ухвалених ними рішень відсутні.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокуратури Львівської області відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 березня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: В.В.Швець

А.Ф.Загородній

О.П.Стародуб