Справа № 802/260/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 лютого 2017 р. Справа № 802/260/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріїівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Довбенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУНП у Вінницькій області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, щодо відмови у прийнятті та не подання до Міністерства внутрішніх справ Україна у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви, висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтвердними документами, які додані до заяви, ОСОБА_3;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви ОСОБА_3 подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_3, у зв'язку із встановленням йому III групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-ХІІ. а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.05.2016 року його, інспектора відділу поліції Калинівського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області, майора поліції, було звільнено зі служби в запас Збройних Сил України за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №564793 від 15.06.2016 року, позивачу встановлена III група інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).

Враховуючи встановлення ОСОБА_3 інвалідності ІІІ групи, з метою отримання одноразової грошової допомоги позивач звертався до ГУНП у Вінницькій області, з заявами про нарахування та виплату такої грошової допомоги, проте отримував відмову від прийняття таких документів. Зокрема, листом ГУНП у Вінницькій області №36/05/29-17 від 13.01.2016 року, позивача повідомлено, що у виплаті одноразової грошової допомоги йому відмовлено, оскільки він був звільнений зі служби в національній поліції, а захворювання отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ, а відтак відсутні підстави для нарахування такої виплати. Разом з тим, вказано, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» Головне управління Національної поліції у Вінницькій області не являється правонаступником УМВС України у Вінницькій області, і тому не має правових підстав для застосування Закону України «Про міліцію».

Проте, ОСОБА_3 вважає, що відноситься до категорії осіб яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

На думку позивача вказана відмова є протиправною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, а тому на підставі вищевикладеного просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суду адміністративний позов задовольнити повністю, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні даного позову, з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких зазначив, що в даних правовідносинах не може бути застосовано положення Закону України «Про міліцію», оскільки позивач звернувся із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, в зв'язку із встановлення йому інвалідності, після втрати чинності Закону України «Про міліцію» (після 07.11.2015 року). Крім того, представник позивача зауважив, що позивачем подано не повний пакет документів, який визначений у Порядку та умовах виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі дослідивши матеріали справи та усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

25.05.2016 року ОСОБА_3, інспектора відділу поліції Калинівського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області, майора поліції, було звільнено зі служби в запас Збройних Сил України за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №564793 від 15.06.2016 року, позивачу встановлена III група інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).

12.10.2016 року ОСОБА_3 звернувся до ГУ НП у Вінницькій області із заявою із додатками, в якій просив призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, в зв'язку з встановленням йому інвалідності, що пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 14.11.2016 року за №2274/05/29-16 ОСОБА_3 повідомлено про необхідність надання до УФЗБО ГУ НП у Вінницькій області пакету документів, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року, а саме: оригінал довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності.

Надалі, 08.12.2016 року позивач повторно звернувся до ГУ НП у Вінницькій області із заявою з додатками про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, в зв'язку з встановленням йому інвалідності, однак листом №36/05/29-17 від 13.01.2017 року відповідач повідомив ОСОБА_3, що зазначений у попередній відповіді недолік ним не виправлено. Крім того, зазначено, що в даних правовідносинах не може бути застосовано положення Закону України «Про міліцію», оскільки на момент надходження даної заяви Закон України «Про міліцію» втратив чинність.

Позивач не погодився із зазначеним та звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 року встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок №850).

В пункті 1 Порядку № 850 визначено, що цей Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 року передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

15.06.2016 року позивача було обстежено Вінницьким обласним центром МСЕК №1 та встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 12 ААА №564793 від 15.06.2016 року, згідно якої встановлено захворювання яке, пов'язане з проходженням служби в ОВС України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги через звільнення зі служби в поліції, а не під час проходження служби в ОВС, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Законом України «Про Національну поліцію» №580-YІІІ від 02.07.2015 року.

Згідно п.3 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога призначається та виплачується, у разі визначення поліцейському інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання службових обов'язків під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежні суверенітету та територіальної цілісності України

Відповідно до ч.2 ст. 97 вищевказаного Закону, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейським встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

В свою чергу, ОСОБА_3 вважає, що відноситься до категорії осіб яким передбачена вище вказано одноразова грошова допомога відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Розділом XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (із змінами) встановлено, що право на отримання одноразової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Націоналі поліцію».

Отже, ст. 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходженні що і було зазначено в довідці МСЕК.

Суд дійшов до висновку, що позивач не втрачав права, на отримання одноразової грошової допомоги, лише через те що подав рапорт після втрати чинності Закону України «Про міліцію», оскільки інвалідність була набута під час проходження служби саме в органах внутрішніх справ України, та норма Закону України «Про міліцію», щодо такої виплати залишається чинною.

Так як, з 15.06.2016 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги, в зв'язку з встановленням йому як працівнику поліції ІІІ групи інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в ОВС України (органах міліції), він 08.12.2016 року звернувся із заявою на ім'я т.в.о. начальника ГУНП України у Вінницькій області з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, на переконання суду, позивачем одночасно із заявою подано всі необхідні документи, перелік яких визначений п. 7 Порядку № 850.

Згідно пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цього Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

У відповідь на свою заяву позивач отримав лист №36/05/29-17 від 13.01.2017 року Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яким він повідомлений про те, що йому відмовлено в отриманні одноразової грошової допомоги.

Таким чином суд вважає, за необхідне, зобов'язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 згідно заяви від 08.12.2016 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень ст. 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, щодо відмови у прийнятті та не подання до Міністерства внутрішніх справ України у п'ятнадцятиденний строк з дня реєстрації заяви, висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтвердними документами, які додані до заяви, ОСОБА_3.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області у п'ятнадцятиденний строк з дня реєстрації заяви ОСОБА_4 подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_3, у зв'язку із встановленням йому III групи інвалідності, відповідно до ст.23 ЗУ "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна