Справа № 815/6123/15
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6123/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л. І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішень про застосування штрафних санкцій, вимог про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ФОП ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Березівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015 року, рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, № від 25.09.2015 року, вимог про сплату боргу №, № від 25.09.2015 року

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. З адміністративного позову вбачається, що позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, рішень про застосування штрафних санкцій, вимог про сплату боргу, оскільки нею норми податкового законодавства не порушувалися та перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена з порушеннями норм Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. З наданих до суду заперечень на позов (Том І, аркуші справи 221-223) вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки під час проведення податковим органом планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлені порушення норм податкового законодавства підприємцем, що викладено в акті перевірки, а тому спірне податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу є законними та скасуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України, неявку в судове засідання позивача та відповідача, відсутність клопотань щодо допиту свідка, експерта, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 1997 року зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку в Березівській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, не є платником податку на додану вартість, здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Березівською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Одеській області в період з 17 серпня 2015 року по 4 вересня 2015 року, на підставі наказу про проведення планової перевірки, плану-графіку проведення планових перевірок, проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складений акт перевірки №430/1700/НОМЕР_1 від 11 вересня 2015 року (Том І, аркуші справи 241-254).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1, зокрема, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до визначення суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період 2012-2014 року в розмірі 44538,87 грн., п. п. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170, п. 168.1 ст. 168, п. п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1620 грн., п. 1 ч. 4 ст. 4, п. 1 ч. 3, п. 3 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п. 7.2 ч. 3 розділу VII «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до донарахування єдиного внеску на суму 103033,28 грн. за 2012-2014 роки, п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п. 7.2 ч. 3 розділу VII «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до донарахування єдиного внеску на суму 5339,87 грн. за 2012-2014 роки, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині не подання, несвоєчасного подання, подання не за встановленою формою звітності згідно із п. 7 ч. 11 ст. 25 зазначеного Закону.

На підставі виявлених порушень, Березівською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Одеській області направлено позивачу податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2015 року, яким йому збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 46158,87 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 11539,72 грн., рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 10473,33 грн., рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 2669,94 грн., вимога № від 25.09.2015 року про сплату боргу за єдиним внеском в розмірі 103033,28 грн., вимога № від 25.09.2015 року про сплату боргу за єдиним внеском в розмірі 5339,87 грн. (Том І, аркуші справи 230-232, 236-240).

Як вбачається з акту перевірки №430/1700/НОМЕР_1 від 11 вересня 2015 року, податковим органом встановлено заниження позивачем чистого оподаткованого доходу в період 2012-2014 років, оскільки не можливо пов'язати понесені ним витрати з господарською діяльністю, тобто під час перевірки встановлено порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення витрат за період 2012-2014 року на суму 296925,81 грн., а тому до бюджету підлягає сплати податок в розмірі 44538,87 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено про не утримання та не перерахування до бюджету ФОП ОСОБА_1, як податковим агентом, який виплачує оподаткований дохід на користь платника податків - ОСОБА_2, податку із суми такого доходу в розмірі 10800 грн. за 2012-2014 роки в розмірі 15%, тобто в розмірі 1620 грн.

З підстав донарахування чистого доходу за 2012-2014 рік в розмірі 296925,81 грн. податковим органом донарахований на цю суму єдиний внесок в розмірі 103033,28 грн. та враховуючи недостовірність відомостей за даними відомостей про нарахування заробітної плати та розрахунку за формою №4Д податковим органом донарахований єдиний внесок в розмірі 5339,87 грн., що призвело до нарахування позивачу штрафних санкцій за рішеннями №, № від 25.09.2015 року.

Суд вважає висновки податкового органу частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування такого доходу.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Під час перевірки податковим органом встановлено здійснення позивачем протягом 2012-2014 років розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменувань, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, що призвело до відсутності контрольних стрічок з найменуванням та ціною товарів та, як наслідок, відповідач не може пов'язати понесені витрати з господарською діяльністю та врахувати витрати на придбання товарів для їх реалізації, документально підтверджені позивачем, а тому всі понесені протягом 2012-2014 років витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей відповідач не врахував та збільшив позивачу чистий дохід, з якого позивач має сплатити податок в розмірі 44538,87 грн.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу, оскільки позивач є суб'єктом господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами, зокрема, магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, тобто діяльність позивача пов'язана з реалізацією товарно-матеріальних цінностей в магазині, на підтвердження придбання продуктів, тютюнових виробів, напоїв, в тому числі, алкогольних, та інших товарів, позивачем надані фіскальні чеки, накладні, які підтверджують придбання товарно-матеріальних цінностей на суму, яка включена позивачем в витрати, відповідачем не доведено, що позивач реалізовував товар іншого асортименту ніж був придбаний ним та підтверджується документально.

Крім того, не приймаючи жодного документу в підтвердження придбання товарів для їх реалізації в магазині, податковий орган фактично робить висновок про відсутність у позивача протягом 2012-2014 року витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей для їх реалізації, що виключає взагалі можливість здійснення позивачем такої господарської діяльності, як торгівля товарами та продуктами харчування.

Таким чином, оскільки позивачем надані до суду документи на підтвердження суми витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей, зокрема, фіскальні чеки, накладні, які свідчать про придбання позивачем товару в асортименті, який безпосередньо пов'язаний з господарською діяльністю позивача, суд не вбачає порушень ФОП ОСОБА_1 норм податкового законодавства при формуванні витрат та декларуванні чистого оподатковуваного доходу, а порушення порядку використання РРО є окремим порушенням, за яке передбачена відповідальність встановлена законодавством.

Разом з цим, суд вважає правомірним збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 1620 грн. та за штрафними фінансовими санкціями в розмірі 405 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 167.1 ст. 167, п. п. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, зокрема, 15 відсотків бази оподаткування.

Податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об'єктів нерухомості є орендар.

При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди.

З матеріалів справи вбачається, що в січні 2012 року між позивачем (фізичною особою - підприємцем) та приватною особою ОСОБА_2 укладений договір оренди нерухомого майна, за яким позивачем отримано в оренду приміщення магазину площею 64,9 кв. м. з орендною платою в розмірі 300 гривень на місяць (Том І, аркуш справи 90).

При цьому, позивачем, як податковим агентом, не виконаний обов'язок, передбачений податковим законодавством щодо утримання та сплати до бюджету суми податку на доходи фізичної особи - ОСОБА_2, а тому податковим органом правомірно визначені грошові зобов'язання позивачу в розмірі 1620 грн., тобто 15 відсотків суми сплаченої орендної плати за 3 роки (10800 грн.) та за штрафними санкціями у відповідності до ст. 123 Податкового кодексу України в розмірі 25% суми визначеного грошового зобов'язання, тобто 405 грн.

Позивачем до суду надана додаткова угода від 06.02.2012 року до договору оренди від 06.01.2012 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 за умовами якої орендар сплачує орендодавцю орендну плату та податків при цьому не утримує та не перераховує до бюджету (Том ІІ, аркуш справи 188), однак суд не приймає до уваги такі докази позивача, оскільки нормами Податкового кодексу України обов'язок щодо утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб при наданні в оренду майна покладається на податкового агента, тобто, в даному випадку, позивача та ці положення не можуть бути скасовані договором.

Крім того, у суду не має доказів декларування ОСОБА_2 доходу від надання в оренду нерухомого майна та сплату ним податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Березівській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 25.09.2015 року, є не правомірним та підлягає скасуванню судом в частині збільшення позивачу суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 44538,87 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 11134,72 грн., а в іншій частині щодо збільшення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 1620 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 405 грн. зазначене податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 4, 7, 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є, в тому числі, фізичні особи-підприємці, нараховується єдиний внесок на суму доходу, отриманого від їх діяльності в розмірі 34,7 відсотка та єдиний внесок має бути сплачений до 10 лютого наступного року за результатами річного декларування.

Відповідачем за результатами перевірки направлена позивачу вимога № від 25.09.2015 року про сплату боргу за єдиним внеском в розмірі 103033,28 грн., нарахованим на суму донарахованого чистого доходу за 2012-2014 рік в розмірі 296925,81 грн., однак ця вимога є не правомірною та підлягає скасуванню, оскільки суд прийшов до висновку про неправомірність донарахування позивачу чистого доходу, про що зазначено вище.

Крім того, враховуючи донарахування позивачу єдиного внеску в розмірі 103033,28 грн. податковим органом застосовані до позивача штрафні санкції в розмірі 10 відсотків від донарахованої суми, тобто 10303,33 грн. на підставі рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року, однак з підстав неправомірності донарахування позивачу чистого доходу за 2012-2014 рік в розмірі 296925,81 грн., неправомірності донарахування позивачу єдиного внеску в розмірі 103033,28 грн., зазначене рішення в частині застосування штрафних санкцій до позивача в розмірі 10303,33 грн. підлягає скасуванню судом.

Разом з цим, рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 170 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню, з наступних підстав.

З акту перевірки вбачається, що позивачем звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою №5Д за 2013 рік поданий 28.02.2014 року за №7, хоча мав подаватися у відповідності до п. 3.2 «Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженого 09.09.2013 року наказом Міністерства доходів і зборів України №454 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), до 10 лютого наступного за звітним періодом.

Крім того, позивачем у відповідності до п. 3.1 «Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженого 09.09.2013 року наказом Міністерства доходів і зборів України №454 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) мав подаватися звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за формою №4Д протягом 20 днів, що настають за останнім днем звітного періоду, проте звіт за березень 2014 року позивачем поданий 21.04.2014 року за №.

Відповідальність за несвоєчасне подання звіту передбачена п. 7 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та складає 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивачем не надано до суду доказів, які б спростовували доводи податкового органу та підтверджували своєчасне звітування позивача у відповідності до норм законодавства.

Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про скасування вимоги № від 25.09.2015 року про сплату боргу за єдиним внеском в розмірі 5339,87 грн. та скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 2669,94 грн., тобто 50 відсотків від донарахованого єдиного внеску в розмірі 5339,87 грн., вони підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 4, 6, 7, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є роботодавці, які зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок на суму нарахованої заробітної плати.

З акту перевірки вбачається встановлення податковим органом невідповідності розміру заробітної плати за відомостями про її нарахування даним розрахунку за формою №4Д, поданого позивачем, тобто, за даними відомостей про нарахування заробітної плати, вона є більшою на 13075,80 грн., а тому з цієї суми має бути сплачений єдиний внесок в розмірі 5339,87 грн.

Однак, зазначені обставини спростовуються наданими до суду платіжними відомостями про нарахування та виплату заробітної плати за 2012-2014 роки (Том І, аркуші справи 99-107), які містять підписи працівників про отримання заробітної плати та з яких вбачається виплата позивачем заробітної плати працівникам в розмірах, зазначених в розрахунках за формою №4Д.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідачем не надано доказів, які спростовують зазначені доводи позивача.

Таким чином, вимога № від 25.09.2015 року про сплату позивачем боргу за єдиним внеском в розмірі 5339,87 грн. та, відповідно, рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 50 відсотків від донарахованого єдиного внеску в розмірі 5339,87 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо доводів позивача на скасування оскаржуваних податкового повідомлення-рішення, вимог та рішень про застосування штрафних санкцій з підстав неправомірного проведення перевірки, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки відповідачем проведена планова перевірка ФОП ОСОБА_1, яка включена в план-графік проведення перевірок, позивачу надані під розписку наказ на проведення перевірки, повідомлення про проведення перевірки завчасно, під час перевірки пред'явлене направлення на перевірку, тобто податковий орган, в даному випадку, діяв відповідно до вимог податкового законодавства (Том І, аркуші справи 224-229, Том ІІ, аркуші справи 1-2).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015 року в частині збільшення суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 44538,87 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 11134,72 грн., скасування вимоги № від 25.09.2015 року про сплату боргу за єдиним внеском в розмірі 103033,28 грн., скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 10303,33 грн., скасування вимоги № від 25.09.2015 року про сплату боргу за єдиним внеском в розмірі 5339,87 грн., скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року в розмірі 2669,94 грн.

При цьому, податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2015 року в частині збільшення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 1620 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 405 грн., рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.09.2015 року в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 170 грн. є правомірними та не підлягають скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015 року, рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, № від 25.09.2015 року, вимог про сплату боргу №, № від 25.09.2015 року - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 25.09.2015 року в частині збільшення суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 44538,87 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 11134,72 грн.

Скасувати вимогу Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про сплату боргу № від 25.09.2015 року.

Скасувати вимогу Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про сплату боргу № від 25.09.2015 року.

Скасувати рішення Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 25.09.2015 року в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 10303,33 грн.

Скасувати рішення Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 25.09.2015 року.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Стягнути з Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3348,80 грн.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л. І. Свида