Справа № 826/4597/15
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2017 р. м. Київ К/800/38149/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Черпака Ю.К.,

Штульман І.В.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» до Державної виконавчої служби України, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі», публічне акціонерне товариство «Українській інноваційний банк», арбітражний керуючий Мальцева Альбіна В'ячеславівна, про визнання незаконними дій та скасування наказу,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило зобов'язати відповідача звільнити з під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є арочна споруда відділення №1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Радгоспна,1 та земельну ділянку площею 1,2282 га, кадастровий номер :03:001:0049, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільській район, Глибоцька сільська рада.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 травня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано Державну виконавчу службу України звільнити з-під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення №1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Радгоспна, 1 та земельну ділянку площею 1,2282 га, кадастровий номер :03:001:0049, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Глибоцька сільська рада.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову про зобов'язання Державної виконавчої служби України звільнити з-під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення №1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Радгоспна,1 та в цій частині відмовлено у задоволенні позову. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування зазначеного рішення суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 17 липня 2012 року між позивачем (за договором - покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» (за договором - продавець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця земельну ділянку площею 1,2282 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Глибоцька сільська рада, а покупець приймає її, та сплачує за неї обумовлену сторонами грошову суму.

Тією ж датою між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення №1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Радгоспна,1, а покупець зобов'язується прийняти нерухоме майно і сплатити за нього продавцю обумовлену грошову суму.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Власюка Д.В. від 16 червня 2014 року ВП № 42967919 під час примусового виконання наказу від 25 жовтня 2013 року № 910/15032/13, виданого Господарським судом міста Києва про стягнення з ТОВ «Технік Енерджі» на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованості за кредитом, процентами, по комісії та пені, було накладено арешт на майно боржника ТОВ «Технік Енерджі», в тому числі і на відчужені ним згідно договорів купівлі-продажу земельну ділянку площею 1,2282 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільській район, Глибочицька сільська рада та арочну споруду відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Радгоспна,1.

Вважаючи, що зазначене в акті від 22 травня 2014 року майно є його власністю, на яке неправомірно накладено арешт, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що договори купівлі-продажу між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі були належним чином посвідчені в нотаріальному порядку і в подальшому не були визнані нечинними, а тому відсутні підстави вважати, що товариство з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі» залишилось власником відчужених земельної ділянки та нерухомого майна і, відповідно, відсутні підстави для накладення арешту на такі земельну ділянку та нерухоме майно.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що несвоєчасна реєстрація придбаного позивачем нерухомого майна не позбавляє його права власності на таке майно та не може бути підставою для накладення на це майно арешту за боргами попереднього власника.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи частково рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про зобов'язання відповідача звільнити з під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є арочна споруда відділення №1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Радгоспна,1, виходив з того, що оскільки право власності виникає з моменту його державної реєстрації, посилання суду першої інстанції на несвоєчасну реєстрацію придбаного позивачем нерухомого майна, що в свою чергу не позбавляє його права власності на таке майно та не може бути підставою для накладення на це майно арешту за боргами попереднього власника є помилковим.

Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно частини 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частинами 3 та 4 статті 60 цього Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, позивач, якщо він вважає, що певне майно належить йому, а не боржникові, може звернутися у відповідний суд за захистом свого права у спосіб, зазначений в частині 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби»» (в редакції від 12 вересня 2014 року) судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а розглядаючи ці позовні вимоги, суди фактично визнавали право власності за позивачем, чим вийшли за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Згідно із частиною 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року скасувати.

Провадження у справі в порядку адміністративного судочинства закрити.

Роз'яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

Ю.К. Черпак

І.В. Штульман