Справа № 826/14775/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
27 лютого 2017 року № 826/14775/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участі третьої особи - військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, -
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - відповідач, Печерський ВДВС), за участю третьої особи - військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - третя особа, військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Печерського ВДВС Кущ В.В., щодо відмови в прийнятті до провадження виконавчого листа №826/1889/15, виданого 20 липня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва;
- визнати незаконною постанову головного державного виконавця Печерського ВДВС Кущ В.B. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12 липня 2016 року за виконавчим листом №826/1889/15, виданого 20.07.2015 року;
- скасувати постанову головного державного виконавця Печерського ВДВС Кущ В.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12 липня 2016 року у виконавчому провадженні №51612244.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на відсутність правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №826/1889/15, виданого 20 липня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва, а тому оскаржувана постанова прийнята протиправно та підлягає скасуванню.
В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, представник третьої особи будь-яких пояснень та або заперечень проти позову суду не надав.
Представник відповідача у судове засідання 22 листопада 2016 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.
20 липня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі №826/1889/15 видано виконавчий лист, за яким стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником - військова частина НОМЕР_1 , строк пред`явлення до виконання - 16 червня 2016 року.
16 червня 2016 року представником позивача надіслано на адресу Печерського ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №826/1889/15, виданого 20 липня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва, за результатами розгляду якої 12 липня 2016 року головним державним виконавцем Печерського ВДВС Кущ В.В. прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №51612244.
Незгода позивача із вказаною вище постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (надалі- Закон).
Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 6, абз. 2 ч. 2 ст. 11, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17, ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону, в редакції станом на час прийняття оскаржуваної постанови, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.
Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, у випадку пред`явлення до відповідного органу державної виконавчої служби до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання не закінчився та він відповідає вимогам, передбаченим Законом, державний виконавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього такого виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
З оскаржуваної постанови вбачається, що вона прийнята на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 26 Закону у зв`язку із тим, що позивачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також довіреність не завірена належним чином.
Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.
Отже, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №826/1889/15, виданого 20 липня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва, - один рік, тобто до 16 червня 2016 року включно.
Разом з тим, згідно зі ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.
Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.
Враховуючи те, що заява про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вказаного вище виконавчого листа здана до відділу поштового зв`язку саме 16 червня 2016 року, тому суд приходить до висновку про безпідставність тверджень державного виконавця щодо пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Поряд з цим, відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 9 Закону, сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.
Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.
Згідно із п. 2.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: а) довіреністю фізичної особи; б) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); в) рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна.
Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.
Оригінали документів, зазначених у пункті 2.11 цього розділу, або належним чином засвідчені їх копії приєднуються до матеріалів виконавчого провадження.
Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження.
У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, оскарження дій державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника державний виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.
Обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.
Шляхом логічного аналізу зазначених вище норм, суд приходить до висновку, що у випадку пред`явлення виконавчого документа на виконання фізичною особою через представника, то необхідним є додання до заяви оригіналу або належним чином засвідченої копії довіреності, складеної відповідно до вимог законодавства.
При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не заперечувався факт додання до заяви про відкриття виконавчого провадження не засвідченої копії довіреності.
Крім того, суд не погоджується із твердженнями позивача відносно того, що відповідач повинен був пересвідчитися у наявності в представника стягувача належним чином засвідченої копії довіреності, оскільки чинним законодавством такого обов`язку для держаного виконавця не закріплено.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість прийняття державним виконавцем відповідача оскаржуваної постанови.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
З урахуванням вимог ст. 94 КАС України підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.
Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.
Суддя Є.В. Аблов