Справа № 572/345/17
Суддя: Ведяніна Т.О.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 572/345/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 року

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області ВЕДЯНІНА Т.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ЦЕНТРУ ПО НАРАХУВАННЮ ТА ЗДІЙСНЕННЮ СОЦІАЛЬНИХ ВИПЛАТ ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ РІВНЕНСЬКОЇ ОДА про визнання дій протиправними, зобов'язання виплатити грошову допомогу,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської ОДА щодо невиплати позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат у сумі 5 650 грн.

Відповідно до ст.183-2 КАС України - в даній адміністративній справі застосовано скорочене провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві посилався на ті обставини, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Позивач посилається на норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 12 якого передбачено, що щорічно, до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яка з 1 травня 2016 року, згідно із Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» становить 1130 грн. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідачем порушені його права на отримання встановленого законодавством розміру щорічної грошової допомоги, який має бути виплачений у сумі 5 650 грн., оскільки у 2016 році позивачем вказану допомогу відповідачем виплачено не було.

Відповідачем, Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської ОДА до суду подані письмові заперечення, відповідно до яких відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, посилається на норми чинного законодавства, а саме : ст.4 Бюджетного кодексу України, якою встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та Конституції України. Відповідач вказує, що згідно із нормами Конституції України - державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, в тому числі, актами Кабінету Міністрів України. Вимоги позивача щодо нарахування щорічної разової допомоги у 2016 році у розмірі, вказаному у позові відповідач вважає безпідставними, посилаючись на Постанову КМУ № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», а тому вважає вимоги позивача щодо нарахування та виплати йому допомоги у розмірі, вказаному у позові, безпідставними. Крім цього, представник відповідача зазначає, що оскільки позивач до 30 вересня 2016 року не звернувся із вимогою про нарахування та виплату йому разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він є таким, що втратив право на отримання такої допомоги. З огляду на наведене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Із наданих суду позивачем доказів встановлено, що позивач є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій. Вказані обставини доводяться копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 грудня 2015 року, виданого на ім'я ОСОБА_1 Відповідно до вказаного документу позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Копія повідомлення, адресованого позивачу Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Рівненської ОДА від 16 січня 2016 року, свідчить про те, що розрахунок суми разової грошової допомоги здійснюється відповідачем з урахуванням Постанови КМУ № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», згідно із якою виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто, у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік, на підставі вказаного вище Закону.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Оскільки позивач документально підтвердив, що є учасником бойових дій та має, відповідно, право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, його вимоги про нарахування та виплату такої допомоги є правомірними, враховуючи, що відповідачем, згідно із вимогами ст.71 КАС України, доказів проведення виплати позивачу такої допомоги у 2016 році надано не було.

В обґрунтування заявлених вимог щодо розміру щорічної допомоги, яка має бути нарахована та виплачена позивачу, останній покликався на те, що виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, застосуванню підлягає саме закон № 3551-ХII, а не постанова КМУ.

Проте, з такою позицією позивача суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, в тому числі, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій 920 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, розмір матеріальної допомоги, призначеної для виплати учасникам бойових дій у 2016 році визначено Кабінетом Міністрів України в межах повноважень в частині розроблення проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону, що пов'язано з його функціями, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім цього, представник відповідача вважає, що позивач втратив право на отримання такої допомоги, в обгрунтування чого посилається на ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Однак, суд не може погодитись із такою позицією відповідача, так як вказана норма не містить посилання на те, що особа за певних обставин втрачає право на допомогу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була неправомірно не виплачена позивачу у розмірі 960 грн., розмір якої обчислено відповідачем відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. ст.159-161, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ЦЕНТРУ ПО НАРАХУВАННЮ ТА ЗДІЙСНЕННЮ СОЦІАЛЬНИХ ВИПЛАТ ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ РІВНЕНСЬКОЇ ОДА задоволити частково.

Визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської ОДА щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 920 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Сарненський районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області Т.О.Ведяніна