Справа № 520/5243/16-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р. Справа № 520/5243/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Луняченко В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.
при секретаріПавлюк К.І.

за участю сторін:
Представник позивачаОСОБА_5 (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на Постанову Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до інспектора патрульної поліції в м. Одесі ОСОБА_9, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до інспектора патрульної поліції в м. Одесі ОСОБА_9, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_6 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 25 липня 2016 року по справі № 520/5243/16-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що о 10 годин 20 хвилин 26 лютого 2016 року інспектором патрульної поліції в м. Одесі ОСОБА_9 була винесена постанова серії ПС2 №857961 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 по ч.1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.36)

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser 4.7 д/н НОМЕР_1 26.02.2016 року здійснив зупинку та стоянку на проїзній частині в другому ряді на проспекті Академіка Глушка, 4 в м. Одесі, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наданих до суду пояснень інспекторів ОСОБА_9(а/с 39) і ОСОБА_8(а/ 37) а також заперечення на позов (а/с 30) вбачається, що здійснюючи піше патрулювання по вул. Ак. Глушка, екіпаж патрульної поліції в складі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виявили транспортний засіб під керуванням позивача, який здійснював зупинку та стоянку на проїзній частині в другому ряду з ввімкненими сигналом аварійної сигналізації. При перевірки причин зупинку пасажир даного автомобілю пояснив, що транспортний засіб зупинився на даному місці за його проханням та при необхідності може від'їхати. Встановивши наявні ознаки правопорушення інспекторами було запропоновано водію надати документі, для складення відповідної постанови, при огляді яких було з'ясовано відсутність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За сукупністю правопорушень була винесена постанова, в якої зазначена більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Позивач у позовної заяві та у апеляційній скарзі стверджував, що зупинка та стоянка транспортного засобу була вимушена, у зв'язку із поломкою системи сигналізації, внаслідок чого автомобіль не міг рухатись. ОСОБА_6 наполягав на тому, що саме зазначена причина аварійної зупинка було заявлена інспекторам до початку винесення постанови, і це факт може підтвердити особа, яка була пасажиром транспортного засобу.

Судами першої та апеляційної інстанції було оглянуто, відеозапис (диск а/с 29) з нагрудної камери, наданого інспектором на підтвердження своїх заперечень та з'ясовано про відсутність з боку позивача заяв інспектору про аварійну зупинку, а навпаки пасажир транспортного засобу пояснював про зупинку на його прохання та можливість подальшого руху.

Крім того, судом першої інстанції було з'ясовано про відсутність, на момент розгляду адміністративної справи інспектором, установленого водієм знаку «Аварійної зупинки».

У відповідності до вимог пункту 15.4 Правил дорожнього руху України ( надалі ПДР) транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, у відповідності до вимог п. 15.14 ПДР водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил. При вимушеної зупинку водію, згідно п.п.9.9-9.10 ПДР разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак «Аварійної зупинки».

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на момент звернення 26.02.2016 року інспекторів патрульної поліції до позивача, останній як водій транспортного засобу Toyota Land Cruiser 4.7 д/н НОМЕР_1 порушував Правила дорожнього руху стосовно зупинки та стоянки транспортного засобу.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність водіїв за порушення правил зупинки та стоянки.

Крім того, на вимогу інспектора пред'явити для перевірки документи з боку ОСОБА_6 не було надано полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або документа підтверджуючого звільнення від обов'язкового страхування. На відеозапису чітко видно та чути, як позивач та пасажир пояснюють про відсутність полісу.

Згідно з п.2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється що, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Доказів наявності у позивача під час керування транспортним засобом 26.02.2016 року поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а ні під час розгляду інспектором адміністративної справи, а ні після винесення інспектором постанови, а ні у подальшому, під час розгулу справи у суді першої та апеляційної інстанції, не надано. Також, при огляді відеозапису видно, що позивач не заявляв про те, що поліс є, однак не надається у зв'язку із неправомірною вимогою інспектора.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем, який керував транспортним засобом 26.02.2016 року, не було пред'явлено для перевірки полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів інспектору, яка розглядала адміністративну справу, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 126 КУпАП тягне за собою адміністративну відповідальність.

Стосовно посилання позивача на те, що у інспектора не було правових підстав для витребування для перевірки страхового полісу, судом зазначається наступне.

Дійсно п.21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, а згідно п.1 ч.2 ст. 16 Закону України « Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, лише у випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Стаття 254 КуПАП передбачає, що при вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч.2-5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Системний аналіз положень Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) з вищезазначеними нормами Законів України, дозволяє зробити висновок про відсутність у інспектора права окремої зупинки транспортного засобу, або окремого звернення до водія, лише з метою витребування для перевірки полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак, якщо інспектор поліції вже розпочав провадження у справі про адміністративні правопорушення (особливою стадією якого є складення протоколу, а у випадках передбачених ст. 258 провадження проводиться без складення протоколу, на місці вчинення правопорушення) у нього заявляється право вимагати від водія, у тому числі, і поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, наявність якого при керуванні транспортним засобом є обов'язковою.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 222, ч.2.ст.258 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені (зокрема) частиною першою, другою і третю статті 122 та статті 126 КУпАП., а при розгляді правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення не складається у тому числі, і коли особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Отже, дії інспектора патрульної поліції в м. Одесі ОСОБА_9, при розгляді правопорушень виявлених у діях ОСОБА_6 26.02.2016 року у вигляді винесення постанови без складення протоколу, відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 36 КупАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення (у даному випадку більш серйозніша санкція ч.1 ст. 126 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що позивач всупереч ч.1 ст.71 КАС України не надав суду жодних доказів на спростування зафіксованого відповідачем порушення Правил дорожнього руху, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне порушення серії ПС2 №857961 від 26.02.2016 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_6 про притягнення до адміністративної відповідальності належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року по справі № 520/5243/16-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 01 березня 2017 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко