Справа № 2а-3644/12/1470
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року м. Київ К/9991/79658/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Загороднього А.Ф.,
Мойсюка М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до командування сухопутних військ Збройних сил України, військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів,
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року,
в с т а н о в и в:
У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.06.2012р. №253 про звільнення його з займаної посади та призначення на посаду начальника продовольчої служби тилу 28 окремої механізованої бригади 6 армійського корпусу для більш доцільного використання за досвідом роботи, скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2012р. №125 про виключення його зі списків особового складу.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14серпня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.06.2012р. №253 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2012р. №125 про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду.
З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлене судом апеляційної інстанції рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що згідно з наказом Міністра оборони України від 18.06.2011р. №588 (по особовому складу) ОСОБА_1 , випускнику 2011 року Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, відповідно до пункту 52 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України присвоєно звання «Лейтенант» та призначено його на посаду начальника продовольчої та речової служби тилу 79 окремої аеромобільної бригади Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС-2501004.
Крім того, із контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 , від 01.09.2010р., вбачається про набрання ним чинності з дня випуску з навчального закладу та присвоєння військового звання «лейтенант».
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.06.2012р. №253 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та призначено на рівнозначну посаду начальника продовольчої служби тилу 28 окремої механізованої бригади 6 армійського корпусу для більш доцільного використання за досвідом роботи.
На підставі вказаного вище наказу було прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2012р. №125, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що фактичне переміщення позивача по службі проведено з дотриманням приписів пункту 111 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008 (далі - Положення), оскільки днем звільнення з попередньої посади вважається дата прийняття наказу командиром військової частини НОМЕР_1 (25.06.2012р.) про виключення лейтенанта ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а не дата наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.06.2012р. про звільнення позивача із займаної посади.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що згідно з пунктом 111 Положення, офіцери - випускники вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів протягом одного року не підлягають переміщенню по службі, крім випадків, передбачених цим Положенням, а тому ОСОБА_1 не підлягав переміщенню по службі, оскільки на час видання наказу командувача Сухопутних Військ України не сплив однорічний строк.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так, пунктом 52 Положення встановлено, що первинне військове звання лейтенанта присвоюється випускникам вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які не мають військових звань офіцерського складу та призначаються на посади, за якими штатом (штатним розписом) передбачені військові звання офіцерського складу.
Також пунктом 84 вказаного Положення передбачено, що випускники вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів призначаються на відповідні вакантні посади безпосередньо після закінчення навчання у цих навчальних закладах, за винятком випускників, які зараховуються у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , направляються до інших військових формувань та відряджаються до державних органів, установ і організацій із залишенням на військовій службі.
Офіцери - випускники вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів протягом року не підлягають переміщенню по службі, крім таких випадків: у зв`язку зі службовою необхідністю для комплектування Об`єднаних сил швидкого реагування Збройних Сил України; у разі неможливості проходження військової служби на займаній посаді за станом здоров`я відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; якщо займана посада підлягає скороченню внаслідок скорочення штатів або проведення організаційних заходів; за сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з призначенням на нижчу посаду в порядку дисциплінарного стягнення (пункт 111 Положення).
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що законодавчо встановлені обмеження щодо переміщення по службі саме офіцерів - випускників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, зокрема, із забороною такого переміщення протягом року з часу випуску із вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів.
З огляду на викладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.06.2012р. №253 про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та призначення на рівнозначну посаду начальника продовольчої служби тилу 28 окремої механізованої бригади 6 армійського корпусу для більш доцільного використання за досвідом роботи та похідний від нього наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2012р. №125, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення, прийняті із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, пункту 111 Положення, а тому є протиправними і підлягають скасуванню.
Мотиви та доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, оскільки хоча наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2012р. №125, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення, і прийнято через рік з моменту випуску позивача з вищого військового навчального закладу, але підставою його прийняття став протиправний наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.06.2012р. №253, а тому також є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
у х в а л и в:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді Черпак Ю.К.

Загородній А.Ф.

Мойсюк М.І.