Справа № 357/11491/16-а
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5 справу за адміністративним позовом управління Пенсійного Фонду України у місті Біла Церква Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області від 23.08.2016 року було протиправно відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 357/3311/15-а за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у місті Біла Церква про зобов'язання вчинити певні дії. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 02.04.2015 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015року, у даній справі, було зобов'язано УПФУ у м. Біла Церква провести перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання території радіоактивного забруднення, в розмірі одної мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, зазначеної в Законі України «про державний бюджет на 2014 рік», відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її в розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, які втратили працездатність визначеного законодавством України на відповідний період відповідно до ст. 51 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.01.2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з урахуванням раніше проведених виплат та виплату надбавки дітям війни згідно ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа по даній справі позивач вважає протиправною, оскільки її винесено в порушення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 року, а цими нормативно-правовими актами встановлено чіткий механізм виконання відповідних судових рішень, який не дотримано відповідачем, а також, позивач звертає увагу, що відповідач взяв до виконання виконавчий лист з пропуском строку пред'явлення до виконання виконавчого документу. Позивач просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 23.08.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51650837.

В суді представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань, заперечень на позов суду не надано.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, в т. ч. рішень у справах щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За ч.3 цієї статті відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 02.04.2015 року у даній справі, частково зміненою ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано УПФУ у м. Біла Церква провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання території радіоактивного забруднення, в розмірі одної мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, зазначеної в Законі України «про державний бюджет на 2014 рік», відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її в розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, які втратили працездатність визначеного законодавством України на відповідний період відповідно до ст. 51 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.01.2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з урахуванням раніше проведених виплат та виплату надбавки дітям війни згідно ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». .

23.08.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51650837 щодо примусового виконання виконавчого листа № 357/3311/15-а, у вищевказаній справі.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В ч.2 цієї статті визначено перелік документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст.25 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Представник позивача звертає увагу суду на відкриття вказаного виконавчого провадження з порушенням строку, який було встановлено Законом України «Про виконавче провадження», тобто річного строку. Документ вступив в законну силу 18.06.2015року, а поданий стягувачем на виконання 13.07.2016 року, з пропуском в двадцять п'ять днів. При цьому слід зазначити, що статтею 12 розділу ІІ Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1730-VІІ від 03.11.2016р.) визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Тобто, навіть, і на сьогодні стягувач ОСОБА_1 має можливість подати на виконання виконавчий лист, строк не є пропущеним. Є неприпустимим формальний підхід до питання виконання рішення суду. Крім того, суд звертає увагу, що з наданої відповідачем інформації, вбачається, що державний виконавець відмовляв стягувану у відкритті провадження в зв'язку з пропуском строку, але дана постанова була вже скасована.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невідємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду. Згідно ч.ч.2,3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

На виконання приписів вищенаведеного Закону постановою КМ України № 845 від 03.08.2011 року затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, в п.2 якого роз'яснено, що боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

А згідно п.3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

У разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження /п.7 Порядку/.

Крім того, постановою КМ України № 440 від 03.09.2014 року затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, в якому передбачено, зокрема, що рішення - це виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Відповідно до п.3 цього Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Цим Порядком визначено перелік документів, які заявник подає до органу державної виконавчої служби, в т.ч. оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); у разі зміни способу і порядку виконання рішення до виконавчого документа або рішення суду заявник додає відповідну ухвалу суду про зміну способу і порядку виконання рішення; передбачено, яким чином ведеться облік таких рішень в органах державної виконавчої служби.

Згідно п.13 Порядку передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік /п.19 Порядку/.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 /п.20 Порядку/.

Отже, чинним законодавством України встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, визначено порядок дій органів державної виконавчої служби при надходженні до них відповідних судових рішень, боржниками за якими є органи, визначені в Законі України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Але відповідно до вищенаведених правових норм виконання судових рішень зобов'язального характеру можливе за умови, якщо за ними проведено нарахування відповідних виплат, та нараховані кошти не виплачено.

В даному випадку, як встановлено судом, УПФУ у місті Біла Церква саме на виконання постанови старшого державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2016 року має бути проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, тобто, оскаржувана постанова позивачем, як боржником у виконавчому провадженні, виконана в частині проведення перерахунку пенсії стягувачу.

А тому вимоги позивача щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, яку боржник почав виконувати, є необґрунтованими.

Слід зазначити, що Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не тлумачить і ніяким чином не скасовує порядок виконання рішень суду, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Судом враховуються ті обставини, що в зв'язку з прийняттям вказаних вище в рішенні нормативно-правових актів, якими встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, зміни до Закону України «Про виконавче провадження» не вносилися.

Таким чином, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 357/3311/15-а від 30.05.2016 р. правомірні, державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2016 року, суд не вбачає.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМ України № 845 від 03.08.2011 року, Порядком погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою КМ України № 440 від 03.09.2014 року, ст.ст.2,17,18,70, 159-163, 181, 185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову управління Пенсійного Фонду України у місті Біла Церква Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 51857860 від 19.09.2016 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. Я. Ярмола