Справа № 826/2021/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 лютого 2017 року № 826/2021/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ПАТ «ВіЕс Банк»

до відповідача Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві,

третя особа - 1- ОСОБА_2,

третя особа - 2 - ОСОБА_3,

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перереєстрації транспортного засобу - автомобіля Каділак Ескалейд, н.з. НОМЕР_2, номер шассі НОМЕР_3;

- скасувати реєстрацію відповідачем транспортного засобу - автомобіля Каділак Ескалейд, н.з. НОМЕР_2, номер шассі НОМЕР_3, проведену 20.01.2016 р. за ОСОБА_3;

- зобов»язати відповідача поновити реєстрацію на транспортний засіб - автомобіль Каділак Ескалейд, н.з. НОМЕР_2, номер шассі НОМЕР_3, за ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог серед іншого зазначено про те, що відповідачем протиправно здійснено перереєстрацію спірного транспортного засобу з тих підстав, що станом на дату вчинення такої перереєстрації - 20.01.2016 р. - автомобіль перебував під арештом, який знято лише 22.01.20169 р.

Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

У справі наявні письмові заперечення відповідача Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на адміністративний позов, згідно яких позовні вимоги він не визнає, просить відмовити у їх задоволенні з огляду на необґрунтованість та безпідставність.

Так, серед іншого, відповідачем зазначено, що станом на 20.01.2016 р. будь-які обмеження на спірному транспортному засобі були відсутніми, а тому за відсутності підстав, які б забороняли проведення відповідної операції, підстав для відмови у перереєстрації такого транспортного засобу не було.

За результатами судового засідання, дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог станом на час вирішення справи по суті від третіх осіб до суду не надходило.

Отже, розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства та позицію судів вищих інстанцій з приводу такого спору Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2006 р. між ВАТ «Електрон банк» (правонаступники один за одним ВАТ «ФОЛЬКСБАНК» та ПАТ «ВіЕс Банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № KF30483 (надалі - кредитний договір), згідно якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 66800 (шістдесят шість тисяч вісімсот доларів США) з кінцевим строком погашення не пізніше 23.08.2021 р. (пункт 1.1, 1.2., 1.3 Кредитного договору) під 13,5 % річних.

Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором, що підтверджується Заявою на видачу готівки № 122_66 від 23.08.2006 р.

Однак ОСОБА_2, як йдеться у позовній заяві, свої зобов'язання за кредитним договором (п. 5.2.) не виконував та порушив умови кредитного договору щодо належного та своєчасного повернення коштів та відсотків за їх користування в порядку визначеному цим договором.

Як повідомлено позивачем, 15.06.2007 р. в забезпечення кредитного договору ОСОБА_5 було передано в заставу ПАТ «ВіЕс Банк» транспортний засіб-автомобіль Каділак Ескалейд, реєстраційний номер НОМЕР_1, договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в державному реєстрі іпотек за №1726 (договір застави додається).

Між тим, у справі наявна копія листа від 03.07.2012 р. №37/21622 ПАТ «Фольксбанк», адресованому ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві, в якому повідомлено, що ОСОБА_2 користувався кредитом банку на придбання автомобіля Cadillac в сумі 108000 доларів США згідно кредитного договору від 15.06.2007 р. №KF30753. При цьому станом на 03.07.2012 р. позичальник повністю виконав зобов»язання по кредиту, з огляду на що банк не заперечував проти зняття з реєстрації транспортного засобу марки Cadillac, моделі Escalade, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі НОМЕР_3.

Як зазначено у позовній заяві та не ставилось під сумнів відповідачем, 30.10.2013 р. Ірпінським міським судом Київської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_5 боргу за кредитним договором (справа №367/6128/13ц).

28.02.2014 р. ВДВС Шевченківського району м. Києва відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_5 У ході цього виконавчого провадження звернуто стягнення на майно боржника, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, 15.05.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про оголошення в розшук заставного майна - автомобіль Каділак Ескалейд, н.з. НОМЕР_2.

15.09.2014 р. автомобіль Каділак Ескалейд, н.з. НОМЕР_2, що належить боржнику, затримано співробітниками ДПС ДАІ України у м. Корець Рівненської обл.

22.01.2016 р. ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про звільнення з-під арешту та розшуку належного боржнику спірного транспортного засобу Каділак Ескалейд, легковий універсал-В, д.н.з. НОМЕР_2, номер шассі НОМЕР_3, рік випуску 2007 з вилученням відповідного запису про обтяження та запиту з бази «АІС Розшук».

При цьому у даній постанові, державним виконавцем встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03.2015 р. №761/14939/14-ц згаданий транспортний засіб, що належав боржнику на праві власності, визнано за ОСОБА_3, що підтверджується наявністю технічного паспорта на ім»я останньої, з огляду на що заходи примусового виконання і підлягають скасуванню.

Дії старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 на даний момент, як йдеться у позовній заяві, оскаржуються ПАТ «ВіЕс Банк» в Шевченківському районному суді м. Києва.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2016 р. до територіального центру 8043 регіонального сервісного центу МВС України (далі - «центру 8043») з метою укладання угоди купівлі-продажу та переоформлення автомобіля CADILLAC ESCALADE VIN: НОМЕР_3 звернувся в інтересах власника гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за дорученням НОМЕР_4 від 05.01.2016 р. гр. ОСОБА_7 (продавець) та набувач (покупець) гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, надавши при цьому відповідні документи.

Між продавцем та покупцем 19.01.2016 р. в приміщенні центу 8043 та присутності адміністратора за згодою сторін укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу - CADILLAC ESCALADE, VIN: НОМЕР_3 та зареєстрований за № 1031/8043 в книзі обліку договорів купівлі-продажу транспортних засобів центру № 8043.

На підставі укладеного договору 20.01.2016 р. до центру 8043 з заявою про «перереєстрацію на нового власника» звернулася ОСОБА_3 надавши необхідні документи.

20.01.2016 р. працівниками Регіонального сервісного центру МВС в місті Києві був знятий з обліку та перереєстрований на нового власника ОСОБА_3 транспортний засіб - автомобіль Каділак Ескалейд, н.з. НОМЕР_2, на підставі договору купівлі - продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Отож, беручи до уваги зазначені вище обставини, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх представників, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, встановлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 р. №1371) (в чинній на час спірних правовідносин редакції) (далі - Порядок №1388).

Відповідно до п. 2 Порядку №1388 цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно до п. 3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру Державтоінспекції та надання інформації з нього затверджується МВС.

Положеннями п. 7 цього Порядку передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Водночас у відповідності до абз. 1 п. 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається (абз. 12 п. 8 Порядку №1388).

Перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери (абз. 1 п. 33 Порядку №1388).

При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться (абз. 2 п. 33 Порядку №1388).

Як передбачено нормою абз. 5 п. 33 Порядку №1388 для проведення перереєстрації транспортних засобів, зазначених в абзаці другому цього пункту, до підрозділів Державтоінспекції подаються засвідчені підписами сторін, що скріплені печатками, акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин (далі - реквізити), а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, разом із зазначеними актами.

Отож, як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2016 р. ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про звільнення з-під арешту та розшуку належного боржнику спірного транспортного засобу Каділак Ескалейд, легковий універсал-В, д.н.з. НОМЕР_2, номер шассі НОМЕР_3, рік випуску 2007 з вилученням відповідного запису про обтяження та запиту з бази «АІС Розшук».

В той же час, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач наполягає на тому, що станом на 20.01.2016 р. (дата перереєстрації авто на ОСОБА_3.) обмеження на спірному транспортному засобі були відсутніми.

Стверджуючи про правомірність здійснення перереєстрації спірного авто, відповідачем до суду надано копію Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.01.2016 р. №476576473, сформованого 20.01.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального обліку ОСОБА_8, що засвідчено його підписом та гербовою печаткою, згідно якого щодо предмету обтяження - автомобіля марки CADILLAC ESCALADE, номер державної реєстрації НОМЕР_2, НОМЕР_3, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня.

У відповідності до положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час зняття з реєстрації спірного авто редакції) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1).

Згідно до ч. 2 цієї норми арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна (ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Натомість ч. 4 цієї статті визначено, що копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. №830 (далі - Порядок №830).

Так, державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

Згідно до п. 2 Порядку №830 державним реєстром обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) є єдиною комп'ютерною базою даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держателем Реєстру є Мін'юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратором Реєстру є державне підприємство, що належить до сфери управління Мін'юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; поряд з цим реєстраторами є суб'єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Пунктом 6 Порядку №830 встановлено, що відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду.

Відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження (п. 24 Порядку №830).

Отже, враховуючи, що метою проведення державної реєстрації обтяжень рухомого майна є в тому числі надання інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, відповідач, отримавши згаданий вище витяг нотаріуса від 20.01.2016 р. №473576473, був вправі розраховувати на достовірність та офіційність інформації, що в ньому міститься, з огляду на що суд, враховуючи фактичні обставини справи, що склались станом на час виникнення спірних правовідносин, приходить до висновку про відсутність ознак протиправності в діях відповідача, пов»язаних із здійсненням перереєстрації спірного автомобіля, а відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В контексті наведеного доцільним також, на переконання суду, зауважити, що вирішуючи будь-які питання, наслідком яких може стати втручання у права людини або обмеження існуючого права, держава повинна дотримуватись балансу інтересів, який у вигляді сформованого принципу відображений у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, зокрема, у рішенні по справі «Тетяна Жданок проти Латвії» (case of Zdanoka v. Latvia) було встановлено, що «для того, щоб гарантувати стабільність та ефективність демократичної системи, від держави може вимагатись вжиття специфічних заходів. У той же час, демократія є поняттям, заснованим на компромісі, що вимагає різних поступок з боку окремих осіб, які повинні інколи бути готові обмежити деякі із своїх свобод так, щоб забезпечити більшу стабільність держави у цілому. Однак, щоразу, коли держава має намір послатись на принцип "демократії, здатної себе захистити" для виправдання свого втручання у права людини, вона повинна уважно оцінити обсяг і наслідки такого заходу, а також те, чи дотриманий баланс між вимогами захисту демократичного суспільства, з одного боку, та захисту прав людини - з іншого» (рішення Великої палати, 2006 р.).

Натомість, у рішенні від 10.12.2009 р. у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine), заява №11932/02, зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1).

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч. 2).

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3).

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч. 4).

В той же час у відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, здійснивши аналіз наведених вище законодавчих положень, дослідивши наявні у справі документи, а також встановивши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд прийшов до висновку про необґрунтованість викладених у позовній заяві вимог.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська