Справа № 415/4914/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко С.Л.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року справа №415/4914/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Василенко Л.А., Васильєвої І.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 р. у справі № 415/4914/16-а (головуючий І інстанції Бойко С.Л.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, в якому просив, визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України у м. Лисичанськ щодо не зарахування при призначенні пенсії йому періодів роботи з 19.02.1992 року по 11.09.1995 року в кооперативі «Новінка», з 11.19.1995 року по 12.10.1998 року та з 16.03.2000 року по 05.08.2005 року у приватній виробничо-комерційній фірмі «МиС»; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у м. Лисичанськ провести перерахунок пенсії з 01.05.2016року з зарахуванням періодів роботи з 19.02.1992 року по 11.09.1995 року в кооператив «Новинка», з 11.09.1995 року по 12.10.1998 року та з 16.03.2000 року по 05.08.2005 року в приватній виробничо-комерційній фірмі «МиС» та виплатити недоотримані суми пенсії (а.с.2).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Суд першої інстанції зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанськ зарахувати до загального стажу ОСОБА_2 час роботи з 11.09.1995 року по 12.10.1998 року та з 16.03.2000 року по 31.12.2003 року у ПВКФ «МиС»; зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанськ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням періодів роботи з 11.09.1995 року по 12.10.1998 року та з 16.03.2000 року по 31.12.2003 року у ПВКФ «МиС». В іншій частині позовних вимог відмовив за необґрунтованістю (а.с.82-84).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.88-89).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач звернувся з заявою про зарахування стажу за період з 11.09.1995 року по 12.10.1998 року та з 16.03.2000 року по 31.12.2003 року у ПП «МиС». Проте, з заявою у відповідності до додатку 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2006 року № 21-1 не звертався. Крім того,період роботи позивача на ПП «МиС» з 11.09.1995 року по 12.10.1998 року не підтверджено Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням серія ААБ № 439298 (а.с.6).

Згідно до протоколу № 18094 від 20.10.1999року позивачу було призначено пенсію за віком, з урахуванням стажу роботи в ПВКФ «МиС» в період з 01.10.1995 року по 18.05.1999 року(а.с.34-35).

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області з заявою щодо проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням періоду трудового стажу з 19.02.1992 року по 11.09.1995 року в кооперативі «Новинка», з 11.09.1995 року по 12.10.1998року та з 16.03.2000 року по 05.08.2005 у привітній фірмі «МиС».

Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області листом від 06.09.2016 року № 156/С-7 повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії згідно його заяви, оскільки за зазначений період вказані підприємства не сплачували внески до УПФ України. Страхувальник - ПВКФ «МиС» не звітувала щодо нарахування сум зарплати позивача, а саме у системі персоніфікованого обліку відсутні будь - які дані (а.с.7).

Відповідно копії трудової книжки, позивач 11.09.1995року був прийнятий на посаду слесаря-монтажника ЖБІ ПВКФ «МиС» в порядку перевода з кооператива «Новинка» .(наказ № 1-к від 11.09.1995року) (запис № 16). 12.10.1998року був звільнений за особистим бажанням з ПВКФ «МиС» (наказ № 24-к від 12.10.1998року.) (запис № 17). 16.03.2000 року у був прийнятий на посаду слесаря- ремонтника ПВКФ «МиС».(наказ № 21-к від 16.03.2000року). (запис № 20). 05.08.2005року був звільнений за особистим бажанням з ПВКФ «МиС» (наказ № 110-к від 05.08.2005року.) (запис № 21) (а.с.5, 50).

Розпорядженням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради народних депутатів від 23.08.1995року за № 276 було зареєстровано фірму «МиС». (а.с.63).

Відповідно до повідомлення архівного відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 18.11.2016року за № 55 накази з особистого складу ПВКФ «МиС» на зберігання до архіву не надходили.(а.с.67).

За довідкою Пенсійного фонду України (Фонду соціального страхування) від 16.09.1999 року № 131 про сплату страхових внесків в Пенсійний фонд України, ПВКФ «МиС» за період з жовтня 1995 року по грудень 1998року провела сплату страхових внесків в Пенсійний фонд України в розмірі встановлених платежів.(а.с.32).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 12.08.2016 року за № 0238 за даними архівної довідки накази по особистому складу за 1995 рік-1998 року ПВКФ «МиС» на зберігання не надходили.(а.с.44).

Згідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжне від 22.11.2016 року № 11683/04, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування підприємством Приватна виробничо-комерційна фірма «МіС» сплачено за період з 01.10.1995 року по 31.12.2004року (а.с.65).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право для зарахування періоду роботи в загальний стаж роботи..

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

До страхувальників, які несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески органами Пенсійного фонду застосовуються фінансові санкції, а вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (стаття 106 Закону №1058-IV).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Колегія суддів наголошує, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання підприємством, в якому він працює, обов'язку щодо сплати страхових внесків.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПВКФ «МиС» у період з 11.09.1995 року по 12.10.1998 року та з 16.03.2000 року по 31.12.2003 року страхові внески були сплачені Пенсійному фонду України, що підтверджується відповідними довідками.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання відповідача на те, що підприємством, на якому працює позивач, несвоєчасно сплачуються страхові внески, є безпідставними, оскільки із заробітної плати позивача щомісячно утримувались суми страхових внесків, крім того, страхові внески за спірний період підприємством були сплачені, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, доводи апелянта, стосовно відсутності звернення позивача з заявою встановленого зразку про зарахування спірного періоду не приймається, оскільки відповідна заява позивача була розглянута відповідачем та було прийнято рішення про відмову у зарахуванні до стажу спірного періоду праці.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо зарахування позивачу до страхового стажу частини спірних періодів, оскільки із його заробітної плати щомісяця утримувалася сума страхових внесків та підприємством було сплачено страхові внески.

Стосовно посилання апелянта на необхідність підтвердження періоду роботи Довідкою підприємства де працював позивач про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно частини 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судами досліджено копію трудової книжки, якою підтверджено період роботи позивача у спірний період.

Враховуючи вищезазначені обставини та положення частини 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону № 1788-XII, пункту 1 Порядку № 637, факт роботи позивача у спірний період є беззаперечним.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Порушень, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 р. у справі № 415/4914/16-а залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 26 грудня 2016 р. у справі № 415/4914/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: Л.А. Василенко

І.А. Васильєва