Справа № 826/1854/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1854/16 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій, скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» (далі - Позивач, ПрАТ «ІДС») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - Відповідач, Митниця) про:

- визнання протиправними дій з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до ВМД №100250002/2015/059033 від 18.09.2015 року;

- скасування рішення від 18.09.2015 року №100250002/2015/000084/2 про коригування митної вартості товарів;

- скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №100250002/2015/00122 від 21.09.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, Відповідачем було правомірно відкориговано митну вартість імпортованого Позивачем товару, оскільки у Митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої ПрАТ «ІДС» митної вартості товару, адже документи не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом не було надано всебічну та повну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а саме - не враховано факту подання Позивачем всіх необхідних для митного оформлення документів та виконання у повному обсязі вимоги Митниці щодо подання додаткових документів.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив вимоги останньої задовольнити повністю з підстав, викладених в останній.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати її та ухвалити нову постанову.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «Аідієс Боржомі Грузія» (Грузія) (Продавець) та ПрАТ «ІДС» (Україна) (Покупець) укладено контракт №СТ20-001/1501 від 13.01.2015 року (далі - Контракт) (а.с. 32-40), за умовами якого Продавець продає, а Покупець придбаває окремими партіями товари у такому асортименті: мінеральну воду «Боржомі» у скляних пляшках ємністю 0,33 л; мінеральну воду «Боржомі» у скляних пляшках ємністю 0,5 л; мінеральну воду «Боржомі» в РЕТ-пляшках ємністю 0,5 л; мінеральну воду «Боржомі» в РЕТ-пляшках ємністю 0,75 л.

Пунктом 1.2 Контракту визначено, що кількість товару визначається при кожному замовленні за домовленістю сторін.

Згідно п. 1.4 Контракту ціна на умовах СІР Одеса Західна при перевезенні товарів у звичайних вагонах чи контейнерах складає, зокрема, за одну РЕТ-пляшку мінеральної води «Боржомі» ємністю 0,75 л - 0,58 доларів США.

Відповідно до п. 3.1 Контракту Покупець здійснює повну оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митного очищення вантажу в Одесі Україна.

Поставка товару за даним Контрактом здійснюється на умовах СІР Одеса Західна згідно Інкотермс-2010 (п. 5.2 Контракту).

Згідно додаткової угоди №1 від 02.03.2015 року до Контракту (а.с. 21-23) у зв'язку з суттєвою девальвацією гривні з дати останнього перегляду договірних цін, зниженням купівельної спроможності споживачів, а також тим, що у країні Покупця через складну економічну ситуацію, яка склалася, товар втрачає свою конкурентоспроможність, у зв'язку з чим вартість товару на умовах СІР Одеса Західна, зокрема, за одну РЕТ-пляшку мінеральної води «Боржомі» ємністю 0,75 л складає 0,50 доларів США.

Позивачем до Митниці подано вантажну митну декларацію від 18.09.2015 року №100250002/2015/059033 (далі - МД) для митного оформлення імпортованого Позивачем за вказаним вище Контрактом товару - вода природна мінеральна лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва «Боржомі» сильногазована, розфасована по 6 ПЕТ пляшок по 0,75 л у поліетиленові упаковки - 4 420 поліетиленових упаковок: 26 520 ПЕТ пляшок (а.с. 86-87).

Митна вартість товару Позивачем визначена за ціною Контракту в сумі 13 260,00 доларів США. На підтвердження заявлених відомостей ПрАТ «ІДС» подані, зокрема, наступні документи, зокрема, міжнародну товарно-транспортну накладну від 09.09.2015 року №507937 (а.с. 18), рахунок-фактуру від 04.09.2015 року №GE20150264 (а.с. 19), пакувальний лист (а.с. 20), Контракт та додатки до нього (а.с. 21-40), договір доручення від 25.06.2015 року №Т822/15 з додатками (а.с. 40-43), сертифікат погодження товару форми СТ-1 від 07.09.2015 року №GEO 2015 01/003025 (а.с. 44), митну декларацію країни відправлення (а.с. 45-48).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Відповідач направив Позивачу електронне повідомлення, в якому відповідно до ст. 53 МК України запропоновано декларанту подати додаткові документи, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 95).

У відповідь Позивач листом від 18.09.2015 року №001 (а.с. 60-61) направив Відповідачу документи, що витребовувалися останнім.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 18.09.2015 року №100250002/2015/000084/2 із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів - резервного методу митну вартість скориговано з 0,67 доларів США за одиницю товару до 0,77 долари США за одиницю товару (а.с. 14-15). Крім того, складено карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250002/2015/00122 (а.с. 16-17).

У зв'язку з цим 18.09.2015 року Позивачем подано до Митниці нову митну декларацію №100250002/2015/059079 (а.с. 11-13). У зазначеній митній декларації Позивачем було відкориговано митну вартість з урахуванням рішення №100250002/2015/000048/2, а товар випущено у вільний обіг.

01.12.2015 Позивач у порядку п. 8 ст. 55 Митного кодексу України надіслав на адресу Митниці лист №678/4.1-15ц (а.с. 62-63), до якого було прикріплено додаткові документи: копію платіжного доручення № 37 від 25.09.2015 року на оплату товару; копію виписки з бухгалтерської документації - відомість розрахунків між ПрАТ «ІДС» та IDS BORJOMI GEORGIA LLC; копію виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; копію розрахунку ціни (калькуляцію); копію угоди до відкритого страхового полісу № 1CG/AG 15/026+1 від 04.03.2015 року; копію митної декларації країни відправлення.

У відповідь Митницею направлено Позивачу лист № 7590/10/26-70-25-02-06 від 11.12.2015 року (а.с. 64-67), в якому зазначила, що у ході митного оформлення імпортованих товарів ПрАТ «ІДС» не виконало в повному обсязі вимоги ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки надані документи не доводять, що існуючий взаємозв'язок не вплинув на ціну товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, Інкотермс-2010, ст. ст. 52, 53, 54, 55, 246, 248 МК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість застосування Митницею другорядного методу при визначенні митної вартості імпортованого Позивачем товару, оскільки за наявності обґрунтованих сумнівів щодо правомірності визначення митної вартості та неподання ПрАТ «ІДС» необхідних додаткових документів визначити таку вартість інакше не було можливості.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Надаючи оцінку висновкам Митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими частково погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару вказано, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, через неподання основних документів, що підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, невідповідність обраного методу визначення митної вартості товару умовам, наведених у главі 9 МК України, наявність у Митниці інформації щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності її визначення. Так, у наданій міжнародній товарно-транспортній накладній у графі 14 зазначено номер документа, який також зазначений у наданій експортній декларації країни відправлення, про що не зазначено у перекладі, який надано до митного оформлення. У графі 14 зазначаються умови оплати, а розрахунок здійснено за первинною контрактною ціною. Наданий прайс-лист виданий на умовах поставки СІР Одеса Західна, що вказує на його суб'єктивну спрямованість та свідчить про надання спеціальних цін ПрАТ «ІДС» (суперечить ст. 7 ГАТТ). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв'язку з відсутністю таких операцій. Метод визначеної митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв'язку з відсутністю вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв'язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості не застосовується у зв'язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість. У зв'язку з чим до визначення митної вартості застосовано резервний метод.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про обґрунтованість твердження Митниці щодо відсутності можливості обрахувати митну вартість товару за першим методом у зв'язку з відсутністю деяких документів та пов'язаності осіб, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено раніше, на вимогу митного органу Позивачем були надані додаткові документи, в тому числі: розрахунок ціни (калькуляція) - у вигляді інформаційного листа компанії IDS BORJOMI GEORGIA LLC від 30.03.2015 року № LT-32-591/1503, інформація, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України з копіями підтверджуючих документів (а.с. 60-61).

Стосовно висновку митниці щодо ненадання ПрАТ «ІДС» до митного оформлення розрахунку ціни (калькуляції) виробника товар матеріали справи свідчать, що такий розрахунок у вигляді інформаційного листа ТОВ «АйДіЕс Боржомі Тбілісі» від 26.03.2015 року № LT32-589/1503 (а.с. 136), де наведена собівартість мінеральної води «Боржомі», був поданий декларантом разом з супровідним листом від 18.09.2015 року №001. За даними вказаного розрахунку виробника товару собівартість (цін реалізації) мінеральної води «Боржомі», зокрема, однієї ПЕТ пляшки ємністю 0,75 л, розрахованої на умовах «СІР Одесса Западная Украина» (як визначено умовами п. 1.1 Контракту), становить 0,50 доларів США, та включає в себе логістичні витрат (завантаження, розвантаження, експертне оформлення, страхування) і транспортні витрати, а також витрати на придбання товару.

Умови поставки CIP «Carriage and Insurance Paid to ...» (Фрахт/Перевезення та страхування оплачені до (... назва місця призначення) означають, що продавець має доставити товар названому ним перевізнику. Крім того, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого місця призначення. Згідно з умовами CIP на продавця також покладається обов'язок із забезпечення страхування від ризиків втрати та пошкодження товару під час перевезення на користь покупця. Відповідно, продавець укладає договір страхування та сплачує страхові внески.

Таким чином, в разі поставки товару на умовах CIP витрати по страхуванню товару здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару.

Страхування товару на умовах поставки CIP не є обов'язком покупця.

Тобто, дана калькуляція містить всі цінові показники необхідні для визначення собівартості продукції на умовах СІР.

Крім того, при митному оформленні товару ПрАТ «ІДС» було надано відкритий поліс страхування вантажу № 00837 (а.с. 51), який, що не було враховано судом першої інстанції, містить повну інформацію щодо страхової суми, розміру страхової премії та порядку її розрахунку.

Як вже було встановлено раніше, згідно п. 5.2. Контракту що поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса Західна, згідно Інкотермс - 2010.

Відповідно до п. 6 статті А.3 Інкотермс продавець зобов'язаний за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Договір страхування має бути укладений із страховиками або страховою компанією, що користуються доброю репутацією, та, за відсутності прямої домовленості сторін про інше, на умовах мінімального страхового покриття відповідно до Умов страхування вантажів Інституту Лондонських Страховиків або будь-якого подібного зводу правил. Тривалість періоду страхового покриття обумовлюється статтями Б.4 і Б.5.

Поряд з цим, статтею Б4 Інкотермс встановлено обов'язок покупця прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з статтею А.4, та одержати товар від перевізника в названому місці.

Покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4. У випадку невиконання свого зобов'язання дати повідомлення у відповідності з статтею Б.7, покупець повинен нести всі ризики втрати чи пошкодження товару від настання погодженої сторонами дати чи від дати закінчення періоду, встановленого для поставки, але за умови, що товар був належним чином індивідуалізований за договором, тобто явно відокремлений або іншим чином визначений як товар, що є предметом цього договору.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії відкритого полісу страхування вантажу, страховий період становить 28.01.2015 року - 04.03.2015 року. При цьому, 04.03.2015 року між ТОВ «АйДіЕс Боржомі Тбілісі» (Продавець) укладено угоду №ICG/AG 15/026+1 зі страхувальником (ТОВ «Страхувальна компанія Ай Сі Груп»), якою внесено зміни до відкритого полісу № 00837 зі страхування вантажу, яким продовжено строк дії договору страхування № ICG/AG 15/026 від 28.01.2015 року та виданого на основі вищевказаного полісу до 04.03.2016 року (а.с. 54). При цьому підстав відхилення наведених документів Відповідачем суду не надано.

З наведеного вбачається, що витрати по страхуванню оцінюваної партії товару, що вже були включені до ціни товару за умовами Контракту, піддаються числовому визначенню та підтвердженні декларантом наданими до митного органу страховим полісом та угодою.

А тому суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку, що зі змісту вказаного страхового полісу неможливо встановити ціну товару та його відношення до укладеного Контракту, оскільки, як було встановлено вище, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується складові митної вартості імпортованого Позивачем товару.

Твердження Митниці про закінчення терміну дії висновку ДП «Дерзовнішінформ» від 04.06.2015 року №11/653 судом апеляційної інстанції оцінюється критично з огляду на таке.

По-перше, матеріалами справи підтверджуються складові вартості імпортованого Позивачем товару. По-друге, згідно наданого Позивачем до матеріалів справи висновку експерта від 20.03.2015 № ОЭ-8/81, який був чинний до 20.09.2015 року (а.с. 142-143), вбачається, що станом на 18.03.2015 року визначена виробником вартість продукції (мінеральна вода «Боржомі» в ПЕТ пляшці ємністю 0,75 л) у розмірі 0,50 доларів США за одиницю такої продукції відповідала кон'юнктурі ринку. По-третє, вказані висновки Митниці не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Щодо зауважень Відповідача до митної декларації країни відправлення (вантажна митна декларація № С-2095 від 09.09.2015 року) як такої, що не містить відміток митних органів країни відправлення та країн транзиту, та містить розбіжності, судова колегія оцінює їх критично з огляду на таке. По-перше, наведені обставини не зазначені в графі 33 оскаржуваного рішення, як підстави для коригування митної вартості. По-друге, разом з іншими документами до митного оформлення була надана міжнародна автомобільна накладна № 0807927 від 25.09.2015 року, яка за своєю суттю є товарно-транспортною накладною, що згідно ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів являється міжнародним перевізним документом, який відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, Згідно вказаної накладної транспортування товару від виробника товару (м. Боржомі, вул. Торі, 39, завод № 1) до пункту призначення (Україна, м. Одеса) здійснювалося перевізником на автомобілі СВ4606АТ/СВ9633ХХ, що не спростовано Відповідачем. Розбіжності між даними наведеними у митній декларації країни відправника та даними інших документів, оформлених на виконання зовнішньоекономічного контракту митницею не виявлено, а факт перетину автомобілем з вантажем митних кодонів Грузії та країн транзиту не документально спростовано.

Факт встановленої митним органом описки в графі 14 перекладів до митної декларації країни відправлення та міжнародної товарно-транспортної накладної матеріалами справи не підтверджується.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Позивачем були надані всі необхідні документи, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Залишення поза увагою даних обставин судом першої інстанції й спричинило ухвалення помилкового рішення.

Водночас, Окружний адміністративний суд м. Києва обґрунтовано підкреслив, що посилання Митниці на те, що Покупець і Продавець за Контрактом є пов'язаними особами, наслідком чого є заниження митної вартості товарів, є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 58 МК України лише та обставина, що продавець та покупець є пов'язаними між собою особами, сама по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної.

Митному органу необхідно розглядати всі обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця та продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.12.2014 року № 21558а1.

Крім того, суд першої інстанції вірно надав критичну оцінку твердженню Відповідача про суб'єктивну спрямованість прайс-листа, виданого на умовах поставки СІР Одеса Західна, оскільки чинне законодавство не містить визначення прайс-листа, а тому подання Позивачем вказаного прайс-листа, в якому наведено ціни мінеральну воду «Боржомі» у ПЕТ-пляшках з урахуванням умов поставки, є належною довідковою інформацією.

З наведеного випливає, що Позивачем були виконані вимоги митного органу щодо необхідності подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, у зв'язку з цим суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновки Окружного адміністративного суду м. Києва про невідповідність поданих документів вимогам МК України. При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що з урахуванням документів і пояснень, наданих Позивачем в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, Відповідачем не доведено саме обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, або наявність обставин пов'язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості.

Згідно правової позиції Верховного Суду України вказаної в постановах від 29.05.2012 року у справі №21-91а12, від 11.09.2012 року у справі № 21-262а12, від 30.06.2015 року у справі № 814/283/14 за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 (далі - Правила №598), що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів, у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 Митного кодексу України інформація щодо обсягів експорту та імпорту конкретних видів товарів надається центральним органом виконавчої влади за їх вмотивованим запитом (одноразово) або на підставі міжвідомчих угод про інформаційний обмін (регулярно).

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного суду України та Вищого адміністративного суду України, викладену в постанові від 22.10.2013 року № 21-326а13.

Отже, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Приписи ч. 2 ст. 58 МК України визначають, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ст. ст. 59, 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами або подібними (аналогічними), що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

З урахуванням встановлених вище обставин судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість використання Митницею резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки, як було встановлено раніше, у Відповідача були наявні всі правові підстави для визначення митної вартості імпортованого ПрАТ «ІДС» за Контрактом товару за першим методом - за ціною договору.

Таким чином, оскільки, на думку судової колегії, подані декларантом документи є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару, дії Митниці з коригування митної вартості товару є протиправними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд апеляційної інстанції, оцінюючи оскаржувані дії Відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про передчасність твердження суду про неподання ПрАТ «ІДС» всіх необхідних та достатніх документів, що підтверджують складові митної вартості, та обґрунтованості сумнівів митного органу щодо правильності заявленого її розміру, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати, ухваливши нову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 ст. 94 КАС України закріплено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з Митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПрАТ «ІДС» витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, в сумі 8 681,40 грн., сплачених згідно платіжного доручення від 19.01.2016 року №351 на суму 4 134,00 грн. та від 04.01.2017 року №474 на суму 4 547,70 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» - задовольнити повністю.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій, скасування рішення та картки відмови - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалося відповідно до вантажної митної декларації від 18 вересня 2015 року №/2015/059033.

Скасувати рішення Київської міської митниці ДФС від 18 вересня 2015 року №100250002/2015/000084/2 про коригування митної вартості товарів.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250002/2015/00122, складену відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, б-р. Гавела Вацлава, 8-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» (04073, м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 9, корп. 5, оф. 504, ) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в сумі 8 681 (вісім тисяч шістсот вісімдесят одна) гривня 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.