Справа № 813/5993/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

20 лютого 2017 року Справа № 813/5993/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Приймак С.І.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача Сідак П.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні питання про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання нечинним рішення, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач, Мостиський прикордонний загін), в якому, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 06.06.2016 року за вх. №14321, просить суд:

- визнати дії посадових осіб відповідача при накладенні в період з 22.05.2014 року по 03.07.2014 року дисциплінарних стягнень на позивача протиправними;

- визнати нечинним рішення суб'єкта владних повноважень від 22.05.2014 року та 02.06.2014 року про накладення дисциплінарних стягнень на позивача у вигляді оголошення суворих доган, про що внести відповідні зміни в Службову картку позивача;

- скасувати накази відповідача "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за №510-аг від 13.06.2014 року та № 521-аг від 16.06.2014 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача;

- скасувати наказ Начальника 93 прикордонного загону (1 категорії) Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби за №101-ос від 01.07.2014 року в частині звільнення позивача в запас Збройних сил України за статтею 26 ч. 6 п. "е" (через службову невідповідність) Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу";

- скасувати Наказ Начальника 93 прикордонного загону (1 категорії) Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби за №103-0с-1 від 03.07.2014 року в частині зняття позивача з усіх видів забезпечення;

- поновити позивача на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Мостиська залізнична станція» 111 категорії (тип А) Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із 04.07.2014 року по день постановлення судового рішення, виходячи із середньогрошового забезпечення в розмірі 70,23 грн.

Позивач до позовної заяви додав клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, обґрунтоване тим, що позивач у передбаченому законодавством досудовому порядку звернувся до суб'єкта владних повноважень зі скаргою щодо незаконності звільнення зі служби та поновлення на службі; про рішення суб'єкта владних повноважень дізнався 08.09.2014 року і, відповідно в місячний термін звернувся до суду з позовом. Також. позивач зазначає, що відповідач не довів до його відома належним чином наказів про накладення адміністративних стягнень /а.с.9-11/.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року, вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з повторною неявкою позивача /а.с.45-47/. Однак, представник позивача пояснив суду, що сам позивач в момент надходження повістки перебував за кордоном, а представник позивача перебував у відрядженні.

Оскільки суд апеляційної інстанції під час перегляду ухвали Львівського окружного адміністративного суду не мав цих документів, представник позивача вважає, що усунув підстави з яких адміністративний позов був залишений без розгляду, а тому має право, на підставі ч. 3 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, знову звертатися до адміністративного суду з позовом в загальному порядку.

Представник позивача у судовому засіданні клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду підтримав з підстав викладених у клопотанні та додаткових поясненнях /а.с.9-11, 121, 139, 148-149, 199-200/ та просив задовольнити.

Представник відповідача проти визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом заперечив, подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду /а.с.76-80, 104-108, 159-161, 190-192/. Пояснив, що позивач звернувся до суду вдруге 03.11.2015 року та оскаржив рішення відповідача від 22.05.2014 року, 02.06.2014 року, 13.06.2014 року, 16.06.2014 року, 01.07.2014 року, 03.07.2014 року, тобто з пропуском встановленого ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України місячного строку на звернення. Вважає, що звернення позивача зі скаргою до старшого командира не є адміністративним оскарженням, що передує зверненню до суду, а тому не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Також вважає, що не є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду подання позивачем первинної позовної заяви до Яворівського районного суду Львівської області, оскільки помилка у визначенні підсудності не повинна впливати на перебіг строку на звернення до належного суду.

Крім того, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року, позовну заяву ОСОБА_3 до Мостиського прикордонного загону залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою сторони позивача. Суд розцінив неприбуття в судові засідання як втрату процесуального інтересу до розгляду та вирішення справи. Тому доводи представника позивача з приводу неявки в судові засідання не слід брати до уваги, оскільки вони були вже предметом розгляду в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали суду першої інстанції.

Суд заслухав пояснення представників сторін, оглянув матеріали справи, що мають значення для вирішення клопотань, та керується наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Право на звернення до адміністративного суду кожної особи, яка вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи або інтереси передбачено ч. 1 ст. 8 КАС України.

Це право реалізується шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, як зазначено у ст. 104 КАС України.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 3 ст. 99 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Суд зважає на покликання позивача щодо застосування ним процедури адміністративного оскарження, яка передувала зверненню до суду та щодо помилкового звернення з позовною заявою до Яворівського районного суду Львівської області, яку ухвалою передали до Львівського окружного адміністративного суду за підсудністю, однак зазначає наступне.

Вперше позивач звернувся з цим позовом до Яворівського районного суду у вересні 2014 року. Ухвалою Яворівського районного суду справу передано до Львівського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 28.07.2015 року у справі №460/3123/14-а залишив позовну заяву без розгляду, оскільки позивач повторно без поважних причин не прибув у судове засідання /а.с.45/.

Львівським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 22.10.2015 року ухвалу окружного суду залишено без змін /а.с.46-47/. Суд апеляційної інстанції зазначив, що матеріали справи містять належні докази, передбачені КАС України, які дають змогу вважати доведеним факт повідомлення позивача про судові засідання, які відбувалися 14.07.2015 року та 28.07.2015 року, що в свою чергу свідчить про дотримання судом першої інстанції вимог ст. 33-35 КАС України. Зазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції свідчать про наявність у суду першої інстанції законних підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України /а.с.47/.

Вдруге позивач звернувся з цим позовом до суду 03.11.2015 року (справа №813/5993/15), мотивуючи своє звернення тим, що усунув причини, з яких адміністративний позов був залишений без розгляду. В обґрунтування поважності неявки в судові засідання 14.07.2015 року та 28.07.2015 року представник позивача пояснив суду, що сам позивач в момент надходження повістки перебував за кордоном, про що свідчать печатки у закордонному паспорті /а.с.177-178/, а представник позивача перебував у відрядженні, про що свідчать відповідні документи /а.с.145, 185-186/.

Суд оглянув у судовому засіданні оригінали вказаних документів, а копії долучив до матеріалів справи.

Згідно з ч. 3 ст. 155 КАС України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Однак, з позиції суду, сторона позивача не усунула ці причини, а просить суд оцінити нові обставини, які спричинили неявку у судове засідання 28.07.2014 року і залишення адміністративного позову без розгляду.

З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду переглянуто та залишено без змін рішенням суду апеляційної інстанції /а.с.45-47/, суд першої інстанції не вправі оцінювати причини неявки сторони позивача під час першого звернення з позовною заявою.

Представник позивача стверджує, що надав суду нові докази, які обґрунтовують причини неявки в судове засідання 28.07.2014 року та не були досліджені судом апеляційної інстанції. Суд зважає на такі покликання сторони позивача, однак зазначає, що представник позивача був присутнім під час розгляду його апеляційної скарги на залишення позовної заяви без розгляду в суді апеляційної інстанції, однак не надав суду в обґрунтування причин неявки закордонний паспорт позивача та документів про відрядження представника, які очевидно існували на той час.

Надання таких документів у цій справі на доказ усунення підстав з яких позовна заява була залишена без розгляду не спростовує висновку Львівського апеляційного адміністративного суду про належне повідомлення судом першої інстанції сторони позивача та обґрунтованість ухвали про залишення без розгляду.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач не одразу скористався правом повторного звернення до суду, а оскаржив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду до суду апеляційної інстанції, і лише потім звернувся з позовом вдруге.

За таких обставин, спростування судом першої інстанції висновку суду апеляційної інстанції про обґрунтованість залишення позовної заяви без розгляду привело б фактично до скасування рішення суду апеляційної інстанції судом першої інстанції, що неприпустимо.

Крім того, слід зауважити, що звернувшись вдруге з позовом у загальному порядку 03.11.2015 року з оскарженням дій та рішень відповідача вчинених у період з травня по липень 2014 року, позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 3 та ч. 4 ст. 99 КАС України.

Суд керуючись ч. 2 ст. 8 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Тому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Розглянувши матеріали позову та доданих до нього документів суддя вважає, що наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено та судом з матеріалів позовної заяви не встановлено.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України за наслідками підготовчого провадження суд у порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) зупинення провадження у справі;

3) закриття провадження у справі;

4) закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а тому слід задовольнити клопотання представника відповідача та залишити позовну заяву без розгляду з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 99, 100, 121, 155, 158-160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом - відмовити.

2. Клопотання представника відповідача - задовольнити.

3. Позовну заяву ОСОБА_3 до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання нечинним рішення, скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, згідно зі ст. 186 КАС України. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно зі ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.02.2017 року.

Суддя Кравців О.Р.