Справа № 804/1400/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 р. Справа № 804/1400/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняВербного Д.С.,
представника позивача Середюк К.П.,
представника відповідача Муходінова М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» про тимчасове зупинення виробництва, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 15.02.2016 по 26.02.2016 відповідно до плану заходів з виконання покладених на Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області завдань на І квартал 2016 року, на підставі наказу № 72-П від 03.02.2016, направлення №4-554-8-3 від 03.02.2016, повідомлення №4-555-8-3 від 03.02.2016 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Публічним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат». За результатами перевірки складено акт, в якому встановлено численні порушення відповідачем природоохоронного законодавства, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про тимчасове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація стаціонарних джерел викиду без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: заточувальний верстат (відділ головного механіка), мийка деталей (дільниця №4), заточувальний верстат та піч для сушки активних частин трансформаторів (дільниця №2), заточувальний верстат (Ковальське відділення) ПАТ «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат», за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Рудна,47.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі № 804/1400/16.
Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Відповідач зазначив, що у 2013 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр екологічних досліджень та аудиту» на підставі договору, укладеного з ПАТ «ІНГЗК» провело інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин ПАТ «ІНГЗК». За результатами інвентаризації складений звіт з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів ПАТ «ІНГЗК» (далі - звіт з інвентаризації), який зареєстрований в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області (лист № 3570/0/2-13 від 14.05.2013).
В означеному звіті з інвентаризації зазначені, серед інших, такі джерела: ЦТА, №238, Дільниця №4, КАRСНЕR HDS 695 Месо ВУ мийки машин (в акті перевірки та в позовній заяві зазначається, як «мийка деталей (дільниця № 4) на території цеху технологічного автотранспорту»); Цех ТВШГ, №266, Ковальське відділення, заточувальний верстат (копія витягу зі звіту з інвентаризації додається).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 справу №804/1400/16 призначено до розгляду у судовому засіданні на 11 травня 2016 року о 11:00.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 суд здійснив заміну найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, у період з 15.02.2016 по 26.02.2016 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Публічним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат».
При обстеженні території підприємства в ході перевірки були виявлені джерела утворення викидів, не обліковані в матеріалах інвентаризацій джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: на території цеху технологічного автотранспорту (ЦТА) - заточувальний верстат (відділ головного механіка), мийка деталей (дільниця №4); на території цеху мереж та підстанції (ЦМП) - заточувальний верстат та піч для сушки активних частин трансформаторів (дільниця №2); на території цеху технологічного водопостачання і шламового господарства (ЦТВШГ) - заточувальний верстат (Ковальське відділення).
За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Відповідно до п.2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.
Згідно з положеннями вищенаведених норм чинного законодавства, підприємство має право експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, лише на підставі Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого в установленому порядку.
Тобто, отримання Дозволу на викиди є обов'язковим за наявності наступних умов: експлуатація певних об'єктів, здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря під час експлуатації таких об'єктів.
Пунктом 4 Порядку передбачено, що для отримання дозволу суб'єкт господарювання повинен провести інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у 2013 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр екологічних досліджень та аудиту» на підставі укладеного договору з ПрАТ «ІНГЗК» (на той час - ПАТ «ІНГЗК») провело інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин ПАТ «ІНГЗК».
За результатами інвентаризації був складений звіт з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів ПрАТ «ІНГЗК». Означений звіт з інвентаризації був зареєстрований в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області (лист №55/4699 від 11.04.2013).
У звіті з інвентаризації зазначені, серед інших, такі джерела: ЦТА, №238, Дільниця №4, КАRСНЕR HDS 695 Месо ВУ мийки машин (в акті перевірки та в позовній заяві зазначається, як «мийка деталей (дільниця №4) на території цеху технологічного автотранспорту»); Цех ТВШГ, №266, Ковальське відділення, заточувальний верстат.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що на момент проведення перевірки у відповідача був наявний Дозвіл на викиди на два з п'яти джерел викидів, зупинення експлуатації яких вимагає позивач. Наявність же Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від інших трьох джерел, експлуатацію яких вимагає заборонити позивач, не є обов'язковою, оскільки такі джерела відповідачем не експлуатуються та, відповідно, відповідачем не здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Щодо позовних вимог про зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, під час яких здійснюється експлуатація інших трьох джерел, а саме: заточувального верстату (відділ головного механіка) на території цеху технологічного автотранспорту та заточувального верстату і печі для сушки активних частин трансформаторів (дільниця №2) на території цеху мереж та підстанцій, суд зазначає таке.
Згідно пояснень представника відповідача вказане обладнання тривалий час перебуває в неробочому стані і не експлуатується підприємством.
Представник відповідача також пояснив, що на підприємстві діє експлуатаційна комісія, якою здійснюється прийняття в експлуатацію обладнання та виведення обладнання або окремих механізмів з такої експлуатації. Окрім того, актами зазначеної комісії фіксуються факти придатності або непридатності до роботи обладнання чи окремих його частин.
В матеріалах справи наявні акти перевірки працездатності обладнання: заточувальний верстат (відділ головного механіка) на території цеху технологічного автотранспорту - акт від 08.10.2013 (а.с. 73, т.1); заточувальний верстат (дільниця № 2) на території цеху мереж та підстанцій (в позовній заяві та в акті перевірки інспекції зазначене обладнання йменується, як «наждачний верстат інв. №106676») - акт від 28.12.2013 (а.с.74, т.1); піч для сушки активних частин трансформаторів (дільниця № 2) на території цеху мереж та підстанцій (в позовній заяві та в акті перевірки інспекції зазначене обладнання йменується, як «сушильна шафа № 2») - акт від 20.12.2012 (а.с.75, т. 1).
Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від заточувального верстату (відділ головного механіка) на території цеху технологічного автотранспорту, заточувального верстату та печі для сушки активних частин трансформаторів (дільниця №2) на території цеху мереж та підстанцій, експлуатацію яких вимагає заборонити позивач, не здійснюються, оскільки вказані джерела відповідачем не експлуатуються.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.
Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області здійснює свою діяльність на підставі Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 429 від 04.11.2011.
Пунктом 4.2 вказаного Положення передбачено, що Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.
Відповідно до п. 6.4 означеного Положення Держекоінспекція у Дніпропетровській області для виконання покладених на неї завдань проводить перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;
- забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;
- викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.
- джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.
Частиною 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Приписами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що на момент проведення перевірки у відповідача був наявний Дозвіл на викиди на два з п'яти джерел викидів, зупинення експлуатації яких вимагає позивач, а наявність Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від інших трьох джерел не є обов'язковою, оскільки такі джерела відповідачем не експлуатуються та, відповідно, відповідачем не здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, у суду відсутні правові підстави для тимчасового зупинення виробництва (виготовлення) або реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація заточувального верстату (відділ головного механіка), мийки деталей (дільниця №4), заточувального верстату, печі для сушки активних частин трансформаторів (дільниця №2), заточувального верстату (Ковальське відділення) ПрАТ «ІНГЗК».
Таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 12, 18, 69, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» про тимчасове зупинення виробництва відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 травня 2016 року.

Суддя О.В. Царікова