Справа № 810/3385/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м.Київ 810/3385/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щура Олега Івановича

Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4

про скасування реєстраційної дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щура Олега Івановича (далі - відповідач - 1), приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича (далі - відповідач - 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 в якому просить суд:

- скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації права власності на котедж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, вчинену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем 23.08.2016 (номер запису про право власності 16091748).

- скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину котеджу АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, вчинену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 26.08.2016 (номер запису про право власності 16091251).

- скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину котеджу котеджу АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, вчинену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 26.08.2016 (номер запису про право власності 16056121).

В обґрунтування доводів позовної заяви позивач зазначив, що він є власником котеджу АДРЕСА_1.

Водночас, у серпні 2016 року йому стало відомо, що згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (далі - інформаційної довідки з Державного реєстру) приватним нотаріусом Колейчиком В.В. 26.03.2016 було проведено реєстраційні дії щодо держаної реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна на підставі договорів купівлі-продажу № 921 та № 922 від 26.08.2016 за ОСОБА_4.

Зауважив, що вказані договори купівлі-продажу були укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка у свою чергу, набула право власності на котедж АДРЕСА_1) на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 01.08.2016 у справі № 641/9346/16-ц, про що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром Олегом Івановичем було прийнято відповідне рішення та внесено запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

При цьому, позивач звертав особливу увагу суду на ту обставину, що згідно з офіційною відповіддю Апеляційного суду Харківської області такого рішення не приймалось та будь-яка інформація щодо справи № 641/9346/16-ц, в тому числі сторін справи та предмету спору - відсутня.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що рішення про державну реєстрацію права власності на котедж АДРЕСА_1), прийняте приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І. без законних на те підстав, оскільки рішення Апеляційного суду Харківської області від 01.08.2016 у справі № 641/9346/16-ц не існує, та всупереч вимогам чинного законодавства.

Разом з цим, позивач також зазначив, що всі подальші реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна, зокрема, вчинені приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. є також незаконними, у зв'язку з тим, що вчинені на підставі підроблених документів.

Таким чином, позивач наполягає на тому, що вказані реєстраційні дії відповідачів порушують його законні права та інтереси як власника даного об'єкта нерухомого майна, а тому повинні бути скасовані.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/3385/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 31.01.2017 відповідачі та третя особа не з'явились та явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили. Водночас, судом встановлено, що про дату, час та місце судового розгляду справи сторони та третя особа були повідомлені належним чином, що підтверджується даними наявних у справі доказів, а саме: розписки, поштових конвертів та рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень зі штриховими ідентифікаторами 325, 341, 333.

До початку судового засідання 31.01.2017 від представника позивача до суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 2 причини неявки суду не повідомили та будь-яких заяв або клопотань, а також заперечень проти позову суду не надали.

За наведених обставин, враховуючи відсутність потреби заслухати свідків чи експерта, керуючись приписами статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва про право власності, виданого 16.12.2004 за № 2366-С/ЖБ, Київською міською державною адміністрацією підтверджено, що котедж АДРЕСА_1 площею 359 кв.м. який розташований в місті Києві, по вул. Курортній, 9 корп. 8 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.10).

Разом з цим, на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об'єкта нерухомого майна (об'єкт житлової нерухомості): котедж АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) були внесені наступні записи про право власності (а.с. 11-13):

1) № 16056121 від 23.08.2016 (10:18:13), який внесений державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром Олегом Івановичем на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31077214 від 25.08.2016 (09:02:47).

Відповідно до вказаного запису власником об'єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 000) є ОСОБА_5 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області № 641/9346/16-ц від 01.08.2016.

Водночас, судом встановлено, що право власності ОСОБА_5 на цей об'єкт нерухомого майна було припинено 26.08.2016 (15:22:45) на підставі рішення (індексний номер 31110798) приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича.

2) № 16091251 та № 16091748 від 26.08.2016 (15:19:01 та 15:33:45), які внесені державним реєстратором - приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем на підставі прийнятих ним рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексними номерами 31110255 від 26.08.2016 (15:21:31) та 31110798 від 26.08.2016 (15:36:20).

Як вбачається зі змісту запису № 16091251 власником ? частки об'єкта нерухомого майна є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2016.

На підставі даних запису № 16091748 судом встановлено, що власником іншої ? частки об'єкта нерухомого майна є також ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 26.08.2016.

Вказані договори були зареєстровані приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем в реєстрі за №№ 921 та 922 відповідно.

З матеріалів справи судом встановлено, що 26.08.2016 між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу ? частини котеджу, який знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Курортна, будинок № 9, корпус АДРЕСА_1 (а.с.44-45).

У пункті 1.3. цього Договору зазначено, що ? частини котеджу належить Продавцю на праві приватної власності. Право власності на котедж зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 16056121, що підтверджується Інформаційною довідкою від 25.08.2016, номер інформаційної довідки: 66541844 Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000.

Крім того, пунктом 3.2. Договору № 921 встановлено, що продавці свідчать про те, що укладанням договору не порушуються законні права та інтереси третіх осіб.

У пункті 4.2. Договору вказано, що право власності у Покупця на ? частину котеджу посвідчується Договором і виникає з моменту державної реєстрації цього права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 921 (а.с. 44-45).

Разом з цим, судом також встановлено, що 26.08.2016 між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) було укладено аналогічний договір купівлі-продажу ? частини котеджу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 922 (а.с. 46-47).

У свою чергу, позивач, вважаючи, що вказаними реєстраційними діями відповідачів були порушені його права як законного власника даного об'єкта нерухомого майна, а саме: котеджа АДРЕСА_1 площею 359 кв.м. який розташований в АДРЕСА_1 він звернувся за захистом до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами пункту 1 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи виконавчої влади та її посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері проведення державної реєстрації речових та інших прав на нерухоме майно, які підлягають реєстрації врегульовані Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 01.01.2016, далі - Закон № 1952-IV).

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (частина 1 статті 3 Закону № 1952-IV) .

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1127 державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

Державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню.

Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

За приписами частини 2 статті 3 Закону № 1952-IV, достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень гарантує держава.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-ІV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Приписами частини 1 статті 9 Закону № 1952-ІV встановлено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Разом з цим, частиною 2 вказаної норми визначено, що державний реєстратор (нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Статтею 15 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. На виконання покладених цим Законом повноважень державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до вимог пунктів 1 та 5 частини 1 статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1127 державна реєстрація прав (в тому числі і права власності) проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Частиною 3 статті 16 Закону № 1952-IV, а також пунктом 9 Порядку № 1127 передбачено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

У разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подаються оригінали електронних документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, або електронні копії оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, виготовлені шляхом сканування таких документів у паперовій формі.

Пунктом 53 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Згідно з приписами пункту 10 Порядку № 1127 з поданих оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.

За результатом розгляду заяви уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації, а також за бажанням заявника надає інформацію з Державного реєстру прав чи рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі. На примірнику поданої заяви, що долучався до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником зазначаються відомості про отримання документів в повному обсязі (пункт 21 Порядку № 1127).

За приписами частини 3 статті 17 Закону № 1952-IV, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, законодавцем визначено перелік документів, що можуть бути підставою для реєстрації права власності та передбачено обов'язок державного реєстратора (нотаріуса) щодо перевірки поданих заявником документів.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації (пункт 18 Порядку № 1127).

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів пункту 4 статті 22 Закону № 1952-IV держаний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як було встановлено судом (на підставі офіційних даних інформаційної довідки з Державного реєстру) приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром Олегом Івановичем було прийнято рішення (індексний номер 31077214 від 25.08.2016 (09:02:47)) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна (об'єкт житлової нерухомості): котедж АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 01.08.2016 у справі № 641/9346/16-ц.

Водночас, з наявного в матеріалах листа Апеляційного суду Харківської області від 31.10.2016 № П-320/16/24003 вбачається, що згідно реєстраційних даних станом на 28.10.2016 в провадження апеляційного суду Харківської області не надходила цивільна справа № 541/9346/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок. Цивільні справи, відповідачем у яких є ОСОБА_1, в провадженні апеляційного суду Харківської області також не перебували (а.с.33).

Разом з цим, судом встановлено, що згідно з відомостями Довідника кодів судів загальної юрисдикції України (затверджений Наказом Державної судової адміністрації України від 13.08.2012 № 97) код 641 має Комінтернівський районний суд м. Харкова.

У свою чергу, листом від 31.10.2016 № 03-09/6/5210/2016 - Вих. Комінтернівський районний суд м. Харкова повідомив, що згідно КП «Д 3» цивільна справа № 641/9346/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок Комінтернівським районним судом м. Харкова не розглядалась. Одночасно повідомлено, що згідно КП «Д 3» цивільні справи за участю ОСОБА_1 в суді не розглядались (а.с.34).

Крім того, Київським окружним адміністративним судом ухвалою від 23.11.2016 було витребувано у державного реєстратора Комунального підприємства "Центр сприяння бізнесу міста Києва" належним чином засвідчені копії роздруківок електронних копій документів з реєстраційних справ по реєстрації переходу прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 000), а саме: котедж АДРЕСА_1

З наданих на виконання зазначеної ухвали документів судом встановлено, що будь-які електронні копії документів з реєстраційної справи по реєстрації переходу права власності на нерухоме майно (з реєстраційним номером 000) до ОСОБА_5, в тому числі, і рішення Апеляційного суду Харківської області від 01.08.2016 у справі № 641/9346/16-ц - відсутні.

При цьому, державним реєстратором Комунального підприємства "Центр сприяння бізнесу міста Києва" надані суду пояснення, що розділ на об'єкт нерухомого майна в Державному реєстрі було відкрито 25.08.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 01.08.2016 у справі № 641/9346/16-ц, проте електронна копія вищевказаного рішення - відсутня.

Крім того, суд також звертає увагу, що з метою з'ясування всіх обставин у справі та дотримання принципів адміністративного судочинства Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 28.10.2016 витребував від відповідачів реєстраційні справи щодо державної реєстрації права власності на котедж АДРЕСА_1 (номери записів про право власності 16056121, 16091748, 16091251). Ухвалою від 21.11.2016 вказані документи були повторно витребувані судом у відповідачів. Водночас, до теперішнього часу жодних документів або повідомлень за яких причин дані документи відстуні у суб'єкта владних повноважень від відповідачів до суду не надходило.

Суд також зауважує, що відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-IV (далі - Закон № 3262-IV) усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з приписами статті 3 цього Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Проте, з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також Інформації щодо стадій розгляду судових справ (надається для справ, змінених після 28 травня 2015 року) та звітів про автоматизований розподіл (сформованих з 01 вересня 2015 року), яка розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» судом також встановлено, що жодного рішення у справі № 641/9346/16-ц Апеляційним судом Харківської області не приймалось. При цьому, судом також встановлено, що у Комінтернівському районному суді м. Харкова за вказаним номером було зареєстровано 17.11.2016 цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів. Рішення суду у цій справі було прийнято 22.12.2016 та 04.01.2017 набрало законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що рішення Апеляційного суду Харківської області по справі № 641/9346/16-ц від 01.08.2016 на підставі якого відповідачем - 1 було прийнято рішення (індексний номер 31077214 від 25.08.2016 (09:02:47)) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000) та внесено відповідний запис № 16056121 від 23.08.2016 (10:18:13) до Державного реєстру не існує.

Наведені обставини свідчать про те, що приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович здійснюючи функції державного реєстратора, як спеціальний суб'єкт, всупереч вимогам чинного законодавства не перевірив подані заявником документи для державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно (реєстраційний номер 000), а саме: котедж АДРЕСА_1 не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також не пересвідчився у відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, у зв'язку з чим прийняв протиправне рішення (індексний номер 31077214 від 25.08.2016 (09:02:47)) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000).

Враховуючи, що відповідно до вимог частини 1 статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чинного законодавства, яке в даному випадку є протиправним, суд дійшов висновку, що внесений відповідачем - 1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 16056121 від 23.08.2016 (10:18:13) є також протиправним.

При цьому, суд також звертає увагу, що рішення державного реєстратора яке є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав за часом передує запису.

Водночас, як вбачається з Інформаційної довідки щодо об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 000 рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер 31077214 було прийнято відповідачем - 1 25.08.2016 о 09:02:47, а відповідний запис № 16056121 внесено до Державного реєстру 23.08.2016 о 10:18:13, тобто до прийняття рішення, що суперечить вимогам статті 26 Закону № 1952-IV.

Зазначені обставини також свідчать про те, що внесення відповідачем - 1 запису № 16056121 від 23.08.2016 до Державного реєстру було здійснено з порушенням вимог, визначених законодавством.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону № 1952-IV дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

При цьому, у пункті 8 постанови АДРЕСА_1 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» Пленумом Вищого адміністративного суду роз'яснено, що під діями державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Таким чином, з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щура Олега Івановича під час здійснення функцій державного реєстратора, а саме щодо перевірки відповідності заявлених прав та поданих для державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно з реєстраційним номером 000 документів вимогам законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Водночас, як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач просить суд, зокрема, скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації права власності на котедж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, вчинену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем 23.08.2016 (номер запису про право власності 16091748).

Судом встановлено, що зазначена реєстраційна дія відповідача - 1 порушує права позивача мирно володіти своїм майном та не узгоджується з закріпленими в Україні, як в правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Згідно з приписами Конституції України кожному гарантується право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану (частини перша, четверта, п'ята статті 41 Основного Закону України).

Право власності є одним із основоположних прав як для приватних осіб, так і для суспільства в цілому. Конституційні засади права власності - такі, як принципові положення щодо непорушності права власності, рівності усіх власників перед законом, а також зазначення на те, що власність зобов'язує, покладені в основу регулювання цивільних відносин як основних засад цивільного законодавства.

Конституційний принцип непорушності права власності проявляється насамперед як засада впевненості власника в незмінності того становища (забезпечення його прав), у якому він перебуває і яке йому гарантовано державою з усім комплексом відповідних засобів, які остання для цього застосовує.

Відповідно до частини 1 статті 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а також статті 17 Конвенції, згідно з якими кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам-учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права.

Стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа "Броньовський проти Польщі", заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

За практикою Європейського суду з прав людини засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа "Мельник проти України", заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на даний момент єдиним можливим та ефективним засобом захисту порушених прав позивача є скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на котедж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, вчинену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем 23.08.2016 (номер запису про право власності 16091748).

Разом з цим, в адміністративному позові позивач також просить суд скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину котеджу АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, вчинену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 26.08.2016 (номер запису про право власності 16091251), а також скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину котеджу котеджу АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, вчинену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 26.08.2016 (номер запису про право власності 16056121).

Проте, судом встановлено, що вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Як було встановлено судом реєстраційні записи № 16091251 та № 16091748 від 26.08.2016 були внесені державним реєстратором - приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем на підставі прийнятих ним рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексними номерами 31110255 та 31110798 від 26.08.2016.

При цьому, судом також встановлено, що ці рішення були прийняті відповідачем - 2 на підставі договорів купівлі-продажу № 921 та № 922 від 26.08.2016, які у свою чергу, були зареєстровані цим же суб'єктом владних повноважень.

Як вже зазначалось, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

З огляду на заначене, та враховуючи що на даний час договори купівлі-продажу № 921 та № 922 від 26.08.2016, які стали підставою для прийняття відповідачем - 2 рішень з індексними номерами 31110255 та 31110798 від 26.08.2016, не визнані у встановленому законом порядку недійсними, тобто є чинними, а інших підстав для визнання дій або бездіяльність цього нотаріуса як спеціального суб'єкта, який здійснював функції державного реєстратора судом не встановлено, суд дійшов висновку, що такі реєстраційні дії є правомірними та скасуванню не підлягають.

При цьому, суд також зазначає, що станом на момент вчинення реєстратором (нотаріусом) Колейчиком В.В. реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину котеджу АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 факт протиправності реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на котедж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 не був встановлений, а тому відповідач - 2 не мав жодних належних підстав для відмови у здійсненні вказаних реєстраційних дій.

Таким чином, судом встановлено, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем під час проведення реєстраційних дій щодо державної реєстрації прав власності на 1/2 частини котеджу АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, у зв'язку з чим підстави для скасування вказаних дій відповідача - 2 та задоволення вимог позивача у цій частині - відсутні, а позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Відповідно до статей 11 та 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу жодних належних доказів та пояснень, які б спростовували доводи позивача та свідчили про правомірність проведених реєстраційних дій, відповідач - 1 суду не надав. При цьому, суд звертає увагу, що заперечення проти адміністративного позову, а також докази на підтвердження доводів заперечень неодноразово витребовувались ухвалами суду у відповідачів.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з приписами статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 97, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати реєстраційну дію щодо державної реєстрації права власності на котедж АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, вчинену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром Олегом Івановичем 23.08.2016 (номер запису про право власності 16056121).

3. Стягнути з приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Щура Олега Івановича на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Панова Г. В.