Справа № 826/19841/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Васільєва Ю.В., Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Шевченко Т.С. про визнання протиправною та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Васільєва Ю.В. та Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Шевченко Т.С. про визнання протиправною та скасування постанов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду. Суд мотивував своє рішення тим, що позивач звернувся до суду поза межами десятиденного строку, передбаченого статтею 181 КАС України.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача та представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

За правилами частин 1 та 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Наведена норма встановлює у даному випадку десятиденний строк для звернення з позовом про оскарження дій чи рішень виконавчого орану незалежно від того, являється особа стороною виконавчого провадження чи ні.

Предметом спору у даній адміністративній справі є постанови державного виконавця від 26.05.2015 у ВП № 43088331 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 55375,87 грн. та від 14.09.2016 у ВП № 50612432 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 55375,87 грн.

Позовну заяву про скасування зазначених рішень подано 16.12.2016.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що про винесення постанови від 14.09.2016 позивачу було відомо ще 30.11.2016. При цьому, як вбачається зі змісту цієї постанови, її прийнято при примусовому виконанні постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 55375,87 грн. від 26.05.2015, яка теж є предметом розгляду.

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів прийшла до висновку, що про існування як постанови державного виконавця від 26.05.2015 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 55375,87 грн., так і постанови від 14.09.2016 про арешт майна боржника позивачу стало відомо ще 30.11.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Колегія суддів зазначає що положення ч.2 ст. 181 КАС України пов'язують початок перебігу строку на звернення до суду з тим моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку оскарження, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем подано позовну заяву поза межами установленого ч. 2 ст. 181 КАС України десятиденного строку, при цьому позовна заява не містить в собі обґрунтувань щодо поважності причин пропущення встановленого законодавством строку звернення до суду за захистом порушених прав.

При цьому, позивач не скористався своїм процесуальним правом, клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення до суду не заявив.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За правилами ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За таких обставин та правового регулювання, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на необхідність розгляду даної справи у порядку ст. 171 КАС України та застосування до спірних відносин загального строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України, з огляду на необґрунтованість та безпідставність таких доводів, позаяк, враховуючи предмет спору, застосуванню підлягають положення ст. 181 КАС України, як спеціальні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Васільєва Ю.В., Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Шевченко Т.С. про визнання протиправною та скасування постанов - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 24.02.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.