Справа № 826/4125/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4125/16 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни, за участю третіх осіб - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» (далі - ТОВ «Азовдевелопмент», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни (далі - відповідач), за участю третіх осіб - відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - третя особа 1), ОСОБА_3 (далі - третя особа 2), ОСОБА_4 (далі - третя особа 3), ОСОБА_5 (далі - третя особа 4), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037671 від 29.04.2015 щодо припинення іпотеки, що виникла на підставі іпотечного договору від 23.05.2007 реєстраційний № 4489, скасувавши відповідні записи про припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку в Державному реєстрі іпотек про погашення іпотеки, реєстраційний номер обтяження 5018046 від 27.03.2012;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037727 від 29.04.2015 щодо припинення заборони відчуження від 23.05.2007 реєстраційний №4490, скасувавши відповідні записи про припинення (скасування) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку про погашення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5006245 від 23.05.2007;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21293447 від 14.05.2015 щодо зняття арешту майна боржника, накладеного відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.08.2014, скасувавши відповідні записи про припинення (скасування) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку про погашення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 15418223 від 28.08.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч нормам законодавства відповідач прийняв рішення про припинення іпотеки та зняття заборон відчуження майна безпідставно, за відсутності відповідної заяви обтяжувача та іпотекодержателя, тобто позивача, про надання згоди на зняття заборони, а також відповідної постанови державного виконавця чи рішення суду про зняття арешту з майна боржника, а тому вважає оскаржувані рішення незаконними, та такими, що грубо порушують права позивача як іпотекодержателя та стягувача у виконавчому провадженні.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29.10.2010, частково змінене рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22.02.2011, позов ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» до ОСОБА_3 та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором у сумі 4 342 494,44 грн. та судових витрат - 10 657, 69 грн.

На виконання вказаного судового рішення судом видано виконавчий лист 05.05.2011, на підставі якого 17.05.2011 третьою особою 1 відкрито виконавче провадження №27110198 про примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» суми заборгованості на загальну суму 4 353 152, 13 грн.

На підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 24.07.2014 у вказаному виконавчому провадженні замінено стягувача з ПАТ «Комерційний банк «Володимирський» на ТОВ «Азовдевелопмент».

В межах цього виконавчого провадження №27110198 постановою державного виконавця від 22.08.2014 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на майно, що належить боржнику, а саме квартиру 125, розташовану за адресою: м. Київ, проспект Оболонський 22 - В. На підставі цієї постанови внесено відповідний запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно від 28.08.2014.

Окрім цього, вказане нерухоме майно перебувало в іпотеці та було оголошено заборону на його відчуження на підставі іпотечного договору від 23.05.2007 реєстраційний №4489 та накладено заборону відчуження від 23.05.2007 за реєстраційним №4490.

Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек вбачається, що за вказаним іпотечним договором було змінено іпотекодержателя згідно договору про заміну наступного іпотекодержателя на нового іпотекодержателя, посвідченого 27.03.2012 за №968, на ТОВ «Азовдевелопмент».

Колегія суддів звертає увагу на посилання позивача, що у вересні 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 27110198 з Інформаційної довідки від 16.09.2015 він дізнався про те, що відповідачем вчинено протиправні, на його думку, реєстраційні дії з припинення іпотеки, скасування відповідної заборони відчуження на підставі іпотечного договору та скасування арешту майна боржника, накладеного державним виконавцем, що оформлено рішеннями від 29.04.2015 індексний номер 21037671, від 29.04.2015 індексний номер 21037727 та від 14.05.2015 індексний номер 21293447.

Вказані рішення стали підставою для відчуження нерухомого майна та передачу його у наступну іпотеку, у зв'язку з чим позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертаєж увагу на наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, зокрема, щодо наявності зареєстрованих речових прав ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ», наявності зареєстрованого арешту майна боржника у виконавчому провадженні, а також про відсутність підстав для припинення іпотеки, зняття заборони відчуження майна, скасування арешту майна у виконавчому провадженні.

Проте, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції невповній мірі досліджено матеріали та обставини справи у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що оскаржувані рішення відповідачем не приймались, а позов має бути пред'явлений до невстановленої особи, яка ймовірно буде встановлена в ході кримінального провадження.

Висновок, що оспорювані рішення відповідачем не приймались, суд першої інстанції обґрунтовує наступними доказами, а саме: пояснення відповідача, що реєстраційні дії ним не вчинялись; державну реєстрацію прав здійснено після 21-00, тобто поза межами робочого часу; наявність кримінального провадження, порушеного за заявою відповідача, щодо фактів несанкціонованого використання його електронного цифрового підпису та ключа доступу до Єдиного реєстру речових прав

На підставі вказаного суд дійшов висновку, що «встановити особу, яка вчиняла спірні реєстраційні дії неможливо, вироку на час судового розгляду справи по кримінальному провадженню ще немає, тому суд вважає, що на даний час відсутні підстави для задоволення адміністративного позову».

На підставі зазначеного вище колегія суддів приходить до висновку, що суд перщої інстанції, з порушенням норм матеріального та процесуального права, дійшов до помилкового висновку що позовні вимоги є необгрунтованими та не відповідають обставинам справи та відмовив у їх задоволенні.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно офіційних даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором, яким прийняті оспорювані рішення щодо припинення речових прав позивача, є відповідач - приватний нотаріус Донченко Олена Олександрівна.

Так, в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 111982644 від 16.09.2015 р. зазначені відомості про оскаржувані рішення:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037671 від 29.04.2015 р. (щодо припинення права іпотеки ТОВ «Азовдевелопмент»)- державний реєстратор - приватний нотаріус Донченко Олена Олександрівна;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037727 від 29.04.2015р. (щодо скасування заборони відчуження) - державний реєстратор - приватний нотаріус Донченко Олена Олександрівна;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21293447 від 14.05.2015р. (щодо скасування арешту майна у виконавчому провадженні) державний реєстратор - приватний нотаріус Донченко Олена Олександрівна.

Відповідно до ст. 2 ч.1 Закону Украни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.3 ч.2 цього ж Закону, держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст.10 ч.5 цього ж Закону, органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Тобто зміни до державного реєстру прав вносяться тим органом, який робив запис про право.

При цьому, якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони.

Відповідач у письмових запереченнях, які знаходяться в матеріалах справи, зазначив, що оспорюванні рішення ним не приймались, жодні реєстраційні дії, які є предметом оскарження, ним не вчинялись.

Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко Оленою Олександрівною не приймались і не реєструвались заяви про припинення обтяжень від 22.04.2015 р., які зазначені у Державному реєстрі ніби-то як підстави прийняття рішень індексаційний № 21037671 від 29.04.2015 р. та індексаційний № 21037727 від 29.04.2015.

Також, відповідачем зазначено, що оспорювані рішення не приймались, що підтверджується відсутністю будь-яких записів у Реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судовими, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів, справа № 02-40.

У зв'язку з заначеним вище відповідач вважає що визнання протиправними та скасування рішень, які ним не приймались є незаконними.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що як встановлено судом першої інстанції, у зв'язку з виявленням факту, що від імені відповідача приймаються та реєструються рішення у Державному реєстрі, на підставі яого відповідач звернувся до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою щодо протиправних дій вчинених невстановленою особою, яка використавши електронний цифровий підпис нотаріуса Донченко О.О. в Державному реєстрі, зняла від його імені арешт на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, у СВ Голосіївського управління поліції ГУ Нацполіції в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0006084 від 22.06.2015, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України.

Окрім того, за змістом частини 9 статті 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії, а враховуючи, що при огляді наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна було здійснено 29.04.2015 після 21:00, тобто поза межами робочого часу.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким регулюється, зокрема, внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав.

Вказаним порядком визначено, що записи до Державного реєстру прав про скасування реєстраційних дій проводиться державним реєстратором.

Також слід зазначити, що встановити особу, яка вчиняла спірні реєстраційні дії неможливо, вироку на час судового розгляду справи по кримінальному провадженню немає, проте у зв'язку з плинністю часу і вирішенням справи порзивачем вибрано саме такий спосіб захисту, а саме звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 71 КАС України ,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ст. 70 КАС України , обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, якщо в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься гарантована державою інформація, що рішення про реєстрацію речових прав прийнято відповідачем ОСОБА_7, то саме до неї як до відповідача подається позов.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що законом встановлений спосіб захисту та поновлення порушеного права, і таким способом є оскарження та скасування рішень суб'єкта владних повноважень.

Невідома особа, якщо вона існує, яка могла вчинити несанкціонований вплив на Державний реєстр речових прав, не є суб'єктом владних повноважень, від імені якої прийняті оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав, і не може бути відповідачем в адміністративному позові. Така особа, якщо її буде встановлено та доведено вину, може бути притягнута до кримінальної відповідальності або відшкодувати шкоду.

А відповідачем в позові про скасування рішень про реєстрацію речового права має бути тільки орган, який, або від імені якого прийнято оскаржуване рішення.

Позивачем обраний саме такий спосіб поновлення порушеного права, який встановлений законом.

Так, відповідно до п.41 Постанови Кабінету міністрів України від 26.10.2011р. №1141 в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень (з останніми змінами від 05.02.2014 р.) «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», зокрема: державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, шо рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Оскаржуваним судовим рішенням ТОВ «Азовдевелопмент» фактично позбавлено можливості оскарження рішення суб'єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не досліджено в повній мірі всі обставини справи у зв'язку з чим здійснено підміну предмету позовних вимог, а саме вказано, що позивачем оскаржуються реєстраційні дії, у той час як предметом позову є оскарження рішень відповідача.

Також, твердження суду першої інстанції про певних сторонніх осіб, які нібито винні у внесенні записів в Реєстр, не підтверджене належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відповідно до матеріалів справи вирок у кримінальній справі відсутній.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни, за участю третіх осіб - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення вчинене невстановленою особою від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037671 від 29.04.2015 р. щодо припинення іпотеки, що виникла на підставі іпотечного договору від 23.05.2007 р. реєстраційний № 4489, скасувавши відповідні записи про припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку в Державному реєстрі іпотек про погашення іпотеки, реєстраційний номер обтяження 5018046 від 27.03.2012 р.

Визнати протиправним та скасувати рішення вчинене невстановленою особою від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037727 від 29.04.2015 р. щодо припинення заборони відчуження від 23.05.2007 р. реєстраційний №4490, скасувавши відповідні записи про припинення (скасування) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку про погашення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5006245 від 23.05.2007 р.

Визнати протиправним та скасувати рішення вчинене невстановленою особою від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21293447 від 14.05.2015 р. щодо зняття арешту майна боржника, накладеного відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.08.2014 р., скасувавши відповідні записи про припинення (скасування) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку про погашення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 15418223 від 28.08.2014 р.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 27 лютого 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.