Справа № 825/2061/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Л.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 825/2061/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Комунальне підприємство «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач) про:

1) визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування шляхом не зменшення суми узгоджених податкових зобов'язань електронного рахунку КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» у системі електронного адміністрування ПДВ платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України»;

2) зобов'язати відповідача зарахувати шляхом зменшення залишків узгоджених податкових зобов'язань електронного рахунку КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» № 7908 у системі електронного адміністрування ПДВ коштів в сумі 804575,11 грн., відповідально до договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» отримало субвенції у розмірі 695 504,88 грн. та 109070,23 грн. на підставі договорів від 02.12.2015 р. №19-25/375 і від 23.12.2015 р. № 27-25/375.

Зазначені кошти були направлені позивачем на погашення заборгованості з ПДВ, що підтверджується платіжними дорученнями від 17.12.2015 р. № 23, від 28.12.2015 р. № 24.

Інформація від Казначейства про проведені розрахунки відповідно до постанови № 375, у тому числі по КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства», надійшла до ДФС України листами Казначейства від 18.12.2015 № 9-08/1161-32019 (вх. ДФС № 68139/5 від 23.12.2015) про надходження коштів в результаті проведених розрахунків станом за 17.12.2015 у сумі 695504,88 грн. по договору від 02.12.2015 № 19-25/375; від 30.12.2015 № 9-08/1231-33108 (вх. ДФС № 405/5 від 06.01.2016) про надходження коштів в результаті проведених розрахунків станом за 29.12.2015 у сумі 109070,23 грн. по договору від 23.12.2015 № 27-25/375.

18.01.2016 р. коригуючі реєстри типу 8 були направлені ДФС України Казначейству в електронному вигляді відповідно до порядку інформаційного співробітництва для відпрацювання, формування транзакцій типу 12 та направлення їх до ДФС для відображення в СЕА, про що Казначейство додатково було повідомлено листом ДФС від 18.01.2016 р. № 716/5/99-99-23-01-16.

ТОВ «Програміка», яке є розробником програмного забезпечення ДФС, листом від 25.01.2016 р. № 02-15/2 підтвердило, що всі пакети Коригуючих реєстрів типу 8 були передані від ДФС України Казначейству 18.01.2016 р. і по всіх пакетах інформаційна система ДФС України отримала відповідь про успішну доставку.

Крім того, ТОВ «Програміка» проінформувало, що відповідно до документу «Доопрацювання АС «Є-Казна» щодо електронного адміністрування, специфікації взаємодії з системами автоматизації Державної фіскальної служби» успішно переданим вважається пакет, який отримав відповідь від системи Казначейства зі статусом NEW в полі квитанції. Всі пакети Коригуючих реєстрів з типом 8, передані Казначейству 18.01.2016 р., отримали квитанцію зі статусом NEW, що зафіксовано в журналі передачі пакетів інформаційної системи ДФС України.

Зазначені обставини встановленні постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року, тобто рішеннями, які набрали законної сили.

Крім того, зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що ДФС України щодо КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» були виконані вимоги, передбачені пунктом 9 Порядку № 569, натомість ДКС України були порушені вимоги цього Порядку в частині зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність ДКС України щодо не зарахування шляхом не зменшення суми узгоджених податкових зобов'язань його електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були порушені вимоги Порядку електронного адміністрування ПДВ в частині зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомлення про це ДФС.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 569 (далі - Порядок № 569), постановою КМУ від 04.06.2015 р. № 375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» (далі - постанова № 375).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Постанови № 375 передбачено, що субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), за рахунок джерел, зазначених у статті 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

У п. 201.4 ст. 201 ПК України визначено, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, зокрема з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Згідно з п. 9 Порядку № 569 у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами.

Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків.

На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надсилає Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС.

ДФС на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування ПДВ, особливостей складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізму проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків, яка складається з почергових дій ДФС України та ДКС України, як суб'єктів, що виконують при цьому владно-управлінські функції.

Порушення послідовності дій зазначених державних органів та неузгодженість між ними, зокрема невиконання будь-яким з них своїх зобов'язань на відповідному етапі, призводить до порушення відповідних майнових прав платника.

При цьому, отримання від ДФС відповідних коригуючих реєстрів є правовою підставою для зменшення Казначейством залишку узгоджених податкових зобов'язань платника та повідомлення про це ДФС.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що факт отримання ДКС України коригуючих реєстрів по зобов'язанням позивача від ДФС України підтверджується матеріалами справи та судовими рішеннями у справі № 825/424/16, які набрали законної сили і якими, між іншим, встановлено факт виконання ДФС України вимог Порядку № 569 та допущення ДКС України бездіяльності щодо виконання покладених на неї обов'язків.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що від ДФС України не надходили коригуючі реєстри по спірним зобов'язанням позивача, а тому ДКС України не могло відобразити ці суми у системі електронного адміністрування, колегія суддів вважає голослівними і такими, що спростовуються зазначеними вище матеріалами справи.

Посилання апелянта на неправомірність застосування ДФС України котлової картотеки та реєстрів з ознакою перерахування « 8», а не подокументарної картотеки реєстрів з ознакою « 9» та на те, що він неодноразово доводив зазначену проблему до відома КМУ та Міністра фінансів України, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а вказують на внутрішні неузгодженості в діяльності між ДФС України та ДКС України, що не може бути правовою підставою для втручання у майнове право позивача.

Приходячи до такого висновку апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності оскаржуваної бездіяльності та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 24 лютого 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.