Справа № 289/1658/15-а
Суддя: Невмержицький І. М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/1/17
Справа №289/1658/15-а
Рядок статистичного звіту: 3
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Невмержицького І.М.

при секретарі - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі Житомирської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Радомишльської районної державної адміністрації про визнання незаконним дій суб'єкта владних повноважень та зобов»язання вчинення певних дій, з участю третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу Держгеокадастру в Радомишльському районі Житомирської області,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Радомишльської районної державної адміністрації в Житомирській області, при цьому просить суд визнати незаконним дії суб'єкта владних повноважень, а саме - визнати незаконним Розпорядження голови Радомишльської РДА від 21 лютого 2005 року за №25 «Про результати розподілу ділянок між власниками земельних часток(паїв) по реформованому КСП «Нива»» яким було затверджено протокол зборів власників земельних часток(паїв) реформованого КСП «Нива» про розподіл земельних ділянок та надано дозвіл НВФ «Нові технології» м.Херсон оформити державні акти на право власності на земельні ділянки громадян,які приймали участь у розподілі земельних ділянок. Незаконність згаданого Розпорядження Позивач обгрунтовує тим,що в процесі підготовки технічної документації по приватизації спадкової земельної ділянки йому стало відомо про те,що його спадкова земля вже розпайована між іншими землевласниками та на які була виготовлена технічна документація саме на підставі оскаржуваного Розпорядження голови РДА, яке і просить суд визнати незаконним та скасувати його.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 з'явився, позовні вимоги уточнив і пояснив, що після смерті його матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року він як спадкоємець першої черги на підставі Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом, виданого йому Радомишльською держнотконторою 22 жовтня 2005 року та на підставі Рішення Радомишльського районного суду в Житомирській області від 24 вересня 2009 року(справа №2-568/09) отримав у власність 1/6 частину земельної ділянки на території Радомишльської міської ради площею 3,3300 Га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,однак зареєструвати належним чином земельну ділянку йому перешкоджає те,що його спадкова земля вже розпайована між іншими землевласниками та на яку була виготовлена технічна документація іншим землевласникам саме на підставі оскаржуваного Розпорядження голови РДА від 21 лютого 2005 року за №25 «Про результати розподілу ділянок між власниками земельних часток(паїв) по реформованому КСП «Нива»»,яке і просив суд визнати незаконним та скасувати його в частині перерозподілу земельної ділянки площею 3,3300 Га, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_6.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився,надіслав письмову заяву,просив справу розглянути без нього,при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник відділу Держгеокадастру в Радомишльському районі Житомирської області в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву,просив справу розглянути без нього, при вирішенні справи покладається на розсуд суду, інші особи про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення позивача у справі, розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено,що Позивач ОСОБА_1 після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як спадкоємець першої черги на підставі Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом,виданого йому Радомишльською держнотконторою 22 жовтня 2005 року та на підставі Рішення Радомишльського районного суду в Житомирській області від 24 вересня 2009 року(справа №2-568/09) отримав у власність 1/6 частину земельної ділянки на території Радомишльської міської ради площею 3,3300 Га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка раніше належала ОСОБА_6,діду Позивача,на підставі Державного акту на право приватної власності на землю,серії НОМЕР_1, виданого на підставі Рішення виконкому Радомишльської міської ради від 06.03.2002 року за №49,який в свою чергу помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкоємцем майна якого в свій час при житті була мати Позивача - ОСОБА_5 - на підставі Заповіту,яка прийняла спадщину але не встигла її оформити і померла,спадкоємцем майна якої був батько Позивача - ОСОБА_7, який прийняв спадщину, отримавши Свідоцтво про право на спадщину за Законом але також оформити спадщину на себе не встиг і в свою чергу помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач ОСОБА_1 звернувся у відповідний орган Державної реєстрації прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію за ним права власності на вищезгадану земельну ділянку,однак зареєструвати належним чином йому було відмовлено, так як зі слів посадових осіб Держгеокадастру в Радомишльському районі Житомирської області (раніше - відділ Держземресурсів,земельний відділ) його спадкова земельна ділянка вже перерозподілена між іншими землевласниками та на які вже виготовлена технічна документація іншим землевласникам (окремі громадяни виготовили Державні акти на право власності на земельні ділянки) саме на підставі оскаржуваного Розпорядження голови РДА від 21 лютого 2005 року за №25 «Про результати розподілу ділянок між власниками земельних часток(паїв) по реформованому КСП «Нива».

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до Закону.

Згідно з положеннями п.«а» ч.1 ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно п.«а» ч. 2 ст.83 Земельного кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-VI, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з положеннями п. «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Приймаючи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що Радомишльська районна державна адміністрація на той час мала право розпоряджатися земельними ділянками, які знаходилися за межами населених пунктів,однак прийнявши та затвердивши оскаржуване Розпорядження,голова Радомишльської РДА фактично перерозподілив земельну ділянку площею 3,3300 Га,яка раніше належала на праві власності ОСОБА_6.,діду Позивача на підставі Державного акту на право приватної власності на землю,серії НОМЕР_1,виданого в свою чергу на підставі Рішення виконкому Радомишльської міської ради від 06.03.2002 року за №49(а.с.17.)

Про те,що в Розпорядженні голови РДА від 21 лютого 2005 року за №25 «Про результати розподілу ділянок між власниками земельних часток(паїв) по реформованому КСП «Нива» була допущена технічна помилка, яка і призвела до фактичного перерозподілу вже розпайованих земельних ділянок визнається і в листі нинішнього голови Радомишльської РДА ОСОБА_8 від 19.10.2016 року направленого у відповідь на звернення мешканки м.Радомишль Житомирської області ОСОБА_2, яка є третьою особою у справі(а.с.).

Аналогічна позиція висловлена в листі Державного реєстрратора відділу Держгеокадастру в Радомишльському районі Житомирської області від 11.02.2017 року у відповідь на звернення мешканки м.Радомишль Житомирської області ОСОБА_3,третьої особи у справі, про те,що зі схеми розташування земельних ділянок вбачається перетин(співпадання) площ від 12,2444% до 41,9646% (а.с.112-116).

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодав-ства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Поряд з цим, частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пункті 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністратив-ного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини 1статті 6 Кодексу адміністративного судо-чинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушен-ня права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її закон-ного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Відтак, дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права та інтереси особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №9-зп від 25 грудня 1997 року, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача, а також встановити обов'язок органу влади вчинити певну дію.

Організація, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій урегульовано приписами Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (надалі також - Закон № 586-XIV).

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самовряду-вання, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ст. 39 Закону № 586-XIV, Голови місцевих державних адміністрацій:

1)очолюють відповідні місцевідержавні адміністрації,здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень;

2) представляють відповідні місцеві державні адміністрації у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, політичними партіями, громадськими і релігійними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, громадянами та іншими особами як в Україні, так і за її межами;

3) призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11цього Закону;

4) призначають на посади та звільняють з посад керівників апаратів місцевих державних адміністрацій та керівників структурних підрозділів апаратів місцевих державних адміністрацій;

4-1) затверджують положення про апарат місцевої державної адміністрації та положення про її структурні підрозділи;

5) укладають та розривають контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації, або уповноважують на це своїх заступників;

6) погоджують у встановленому порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників не підпорядкованих підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції;

7) в межах затверджених бюджетів виступають розпорядниками коштів відповідних державних адміністрацій, використовуючи їх лише за цільовим призначенням;

8) регулярно інформують населення про стан виконання повноважень, покладених на місцеву державну адміністрацію;

9) утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад;

10) здійснюють інші функції, передбачені Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, устано-вами та організаціями, посадовими особами та громадянами (частина друга статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

В той же час, частиною 3 ст. 43 Закону № 586-XIV визначено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

З огляду на вищенаведені фактичні обставин справи, з урахуванням висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених в абзц. 6 п. 3.5 листа від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд зауважує, що належним способом відновлення законних прав та інтересів позивача є звернення до суду з позовом про визнання відповідного права на земельну ділянку в порядку спадкування.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду Позивач надав достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому суд задовольняє його позовні вимоги.

Керуючись статтями 7-9,11,12,49,69,70-71,94,128,158-160,162-163,167,254 Кодексу Адміністративного судочинства України,ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності»,суд-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Розпорядження голови Радомишльської РДА від 21 лютого 2005 року за №25 «Про результати розподілу ділянок між власниками земельних часток(паїв) по реформованому КСП «Нива»» визнати частково незаконним та скасувати його в частині перерозподілу земельної ділянки площею 3,3300 Га,яка раніше належала на праві власності ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Радомишльський районний суд протягом десяти днів з її проголошення.Особи які не були присутні під час проголошення рішення мають право оскаржити постанову протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І. М. Невмержицький