Справа № 806/7097/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м. Київ К/800/5302/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Мороз Л. Л., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Українська дистрибуційна система" до Житомирської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови у прийнятті митної декларації, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Приватного підприємства "Українська дистрибуційна система" на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Приватне підприємство "Українська дистрибуційна система" (далі - ПП "Українська дистрибуційна система") звернулось до суду з адміністративним позовом до Житомирської митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300707/2 від 15 жовтня 2013 року, №101060000/2013/300704/1 від 14 жовтня 2013 року, № 101060000/2013/300723/2 від 29 жовтня 2013 року;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00840 від 15 жовтня 2013 року, № 101060000/2013/00837 від 14 жовтня 2013 року, № 101060000/2013/00863 від 29 жовтня 2013 року;

- стягнути на користь ПП "Українська дистрибуційна система" надмірно сплачені кошти в сумі 22473,23 грн., з яких: 17234,15 грн. податку на додану вартість та 5239,08 грн. ввізного мита.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що митна вартість під час митного оформлення товарів, які ввозились на територію України визначалась за основним методом, тобто за ціною договору (контракту). Разом з цим, відповідні відомості митної вартості заявлялися у деклараціях, до яких додавались усі необхідні документи для підтвердження ціни.

Застосувавши інший метод визначення митної вартості товарів ніж заявлений ПП "Українська дистрибуційна система", відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для прийняття яких Житомирська митниця Міндоходів вважає, що у наданих для митного оформлення документах містяться розбіжності.

Позивач зазначає про відсутність підстав для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, оскільки декларантом одночасно з вантажними митними деклараціями було подано всі необхідні документи, які підтверджували митну вартість товару зазначену в деклараціях.

Вважаючи, що такі дії та рішення контролюючого органу не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товарів та застосування методів визначення митної вартості товарів, позивач звернувсь до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування рішень Житомирської митниці Міндоходів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Скасовано картки відмови Житомирської митниці Міндоходів № 101060000/2013/00840 від 15 жовтня 2013 року, № 101060000/2013/00837 від 14 жовтня 2013 року, № 101060000/2013/00863 від 29 жовтня 2013 року та рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300707/2 від 15 жовтня 2013 року, № 101060000/2013/300704/1 від 14 жовтня 2013 року, № 101060000/2013/300723/2 від 29 жовтня 2013 року.

Стягнуто на користь ПП "Українська дистрибуційна система" з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирської області надмірно сплачену суму митних та інших платежів у розмірі 22473,23 гривень.

Стягнуто на користь приватного ПП "Українська дистрибуційна система" з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирської області 584,97 грн. сплаченого судового збору.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року скасовано, та прийнято нову, якою відмовлено у позові.

У своїй касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Водночас, Житомирська митниця Міндоходів у запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 лютого 2009 року між позивачем та компанією "VOX Industrie S.A - Profile Sp.K" (Польща) укладено контракт № 03/2009 щодо поставки виробів з ПВХ на умовах FCA Czerwonak у відповідності до специфікації, що містить докладний опис товару і його ціну та є додатками до цього контракту.

Відповідно до пункту 4 параграфу 2 (ціна) вищевказаного контракту в ціну товару включена вартість тари, упакування і маркування, а також вартість митного оформлення.

На виконання зовнішньоекономічного договору № 03/2009 від 26 лютого 2009 року надійшов товар, для митного оформлення якого декларантом було надано Житомирській митниці Міндоходів вантажні митні декларації № 101060000/2013/017902 від 15 жовтня 2013 року та № 101060000/2013/08682 від 29 жовтня 2013 року, в яких ПП "Українська дистрибуційна система" визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються, а також надано на підтвердження заявленої митної вартості товаросупровідні документи, зокрема, контракт № 03/2000 від 26 лютого 2009 року з додатками, рахунки-фактури № 139300663 від 10 жовтня 2013 року та № 139300686 від 23 жовтня 2013 року, експортні вантажні митні декларації, міжнародні автомобільні накладні (CMR), довідки про транспортно-заготівельні витрати, прайс-листи, специфікації до контракту № 03/2009, комерційні пропозиції, виписки з бухгалтерської документації.

Так, заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації № 101060000/2013/017902 від 15 жовтня 2013 року загалом склала 7440,79 Євро, що в національній валюті еквівалентно 80670,84 гривень.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, 15 жовтня 2013 року органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300707/2, яким скориговано митну вартість з 7440,79 Євро до 9898,17 Євро, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товару.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00840.

Заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації № 101060000/2013/08682 від 29 жовтня 2013 року загалом склала 13460,34 Євро, що в національній валюті еквівалентно 148299,93 гривень.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, 29 жовтня 2013 року органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300723/2, яким скориговано митну вартість з 13460,34 Євро до 18273,33 Євро, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товару.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00863.

Зі змісту вищевказаних оскаржуваних рішень вбачається, що заявлена декларантом митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, подані для митного оформлення, містять розбіжності, зокрема, у рахунках-фактурах № 139300663 від 10 жовтня 2013 року, № 139300686 від 23 жовтня 2013 року вказані банківські реквізити відмінні від тих, що зазначені у параграфі 4. "Условия оплаты" зовнішньоекономічного договору № 03/2009 від 26 лютого 2009 року.

Іншим зовнішньоекономічним договором № 17, укладеного 30 липня 2013 року між позивачем та фірмою Ge-ka Supplies NV, Clemence Dosschestreet 17, 9800 Deinze, Belgium (Бельгія), згідно з яким зобов'язано передати у власність позивачу товар, а саме запасні частини для ротаційної принтер-машини RPM 150: силіконові ролики для ротаційного тампонного друку, діаметр - 228 мм, висота - 100 мм, твердість - 18А по Шору - 12 шт. Торгівельна марка "Ge-ka". Виробник "Ge-ka Supplies NV". Країна виробник - Бельгія.

Відповідно до пункту 2 параграфу 2 (ціна та умови оплати) вищевказаного контракту в ціну товару включена вартість тари, упакування і маркування, а також вартість митного оформлення.

Для митного оформлення товарів позивачем було подано Житомирській митниці Міндоходів вантажну митну декларацію № 101060000/2013/017822 від 14 жовтня 2013 року, в якій декларантом визначено митну вартість товару за основним методом та надано на підтвердження заявленої митної вартості товару контракт № 17 від 30 липня 2013 року з додатками і специфікацією, інвойс від 08 серпня 2013 року експортну вантажну митну декларацію, міжнародну автомобільну накладну (CMR), довідку про транспортно-заготівельні витрати, висновок ТПП № В-541 від 09 жовтня 2013 року.

Так, заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації № 101060000/2013/017822 від 14 жовтня 2013 року загалом склала 2780,80 Євро, що в національній валюті еквівалентно 30153,11 гривень.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, 14 жовтня 2013 року органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300704/1, яким скориговано митну вартість з 2780,80 Євро до 2912,80 Євро, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товару.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00837.

Підставою для відмови в оформленні митної декларації за ціною контракту та прийняття рішення про коригування митної вартості зумовлено розбіжностями, які містяться у наданих документах, а саме, в інвойсі № 14030 від 08 серпня 2013 року зазначені умови поставки EXW, а в контракті № 17 від 30 липня 2013 року та товаротранспортній накладній № WIE від 11 жовтня 2013 року зазначені умови поставки FCA Deinze.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано вичерпний перелік документів, які містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення митної вартості товарів.

Житомирський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, прийшов до висновку про доведення відповідачем як суб'єктом владних повноважень правомірність своїх дій щодо застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості товару, ніж заявлений декларантом у вантажних митних деклараціях № 101060000/2013/017902 від 15 жовтня 2013 року та № 101060000/2013/08682 від 29 жовтня 2013 року та № 101060000/2013/017822 від 14 жовтня 2013 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

В силу статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами статті 53 Митного кодексу України обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що законодавством передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положень статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Зі змісту рішень контролюючого органу № 101060000/2013/300707/2 від 15 жовтня 2013 року та № 101060000/2013/300723/2 від 29 жовтня 2013 року вбачається, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, а саме в інвойсах № 139300663 від 10 жовтня 2013 року, № 139300686 від 23 жовтня 2013 року вказані банківські реквізити відмінні від тих, що зазначені у параграфі 4. "Условия оплаты" зовнішньоекономічного договору № 03/2009 від 26 лютого 2009 року.

Так, вищевказані розбіжності слугували виникненню сумнівів стосовно правильності зазначеної вартості та, як наслідок, видачі карток відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 101060000/2013/00840 та № 101060000/2013/00863.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № 101060000/2013/300704/1 від 14 жовтня 2013 року вбачається, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем не подано додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв'язку з невиконанням вимог статті 53 Митного кодексу України.

Разом з цим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що підставою прийняття вищевказаного рішення слугували розбіжності, а саме в інвойсі № 14030 від 08 серпня 2013 року зазначені умови поставки EXW, а в контракті № 17 від 30 липня 2013 року та товаротранспортній накладній № WIE від 11 жовтня 2013 року зазначені умови поставки FCA Deinze.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що наведені у всіх трьох випадках розбіжності підтверджуються матеріалами справи.

Слід зауважити, що умови поставки EXW, які насамперед, передбачають припинення виконання продавцем своїх зобов'язань щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (на заводі, фабриці, складі, тощо), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Отже, за таких умов поставки в основу митної вартості покладено ціну лише безпосередньо самого товару.

В той же час, умови поставки FCA передбачають обов'язки продавця стосовно пакування товару, навантаження на приймаючий транспорт, а також митного очищення вантажу.

За таких обставин, вартість імпортованого товару за умовами поставки FCA має суттєво відрізнятися від вартості товару за умовами поставки EXW.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про правомірність дій контролюючого органу, оскільки відповідач підтвердив аргументованими доводами наявність у поданих ПП "Українська дистрибуційна система" документах розбіжностей.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Українська дистрибуційна система" залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Л. Л. Мороз

Т. Г. Стрелець