Справа № 404/110/17
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/110/17
Номер провадження 2-а/404/184/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Павелко І.Л.

з секретарем Клоченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірними дій суб»єкта владних повноважень та зобов»язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в якому просить визнати неправомірною відмову Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в здійснені перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, зобов»язати Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки апеляційного суду Кіровоградської області №116 від 01 грудня 2016 року та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 640 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Верховної Ради України від 05.07.2016 року «Про звільнення суддів» №1433-VIII позивачка була звільнена з посади судді Апеляційного суду Кіровоградської області на підставі поданої заяви у відставку. Наказом голови Апеляційного суду Кіровоградської області №7-к від 12.07.2016 року ОСОБА_1 відрахована з штату суду 14.07.2016 року.

01.12.2016 року збільшився розмір заробітної плати працюючого судді, в результаті чого позивачці було видано довідку про те, що її заробітна плата, яка враховується при перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01.12.16 року становить 26 400 грн. В той же день, позивачка звернулася до Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання у зв'язку із підвищенням мінімальної заробітної плати. Листом Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області №595/П-11 від 22.12.2016 року в задоволенні заяви було відмовлено в зв'язку з «недоцільністю проведення перерахунку».

Стаж роботи на посаді судді станом на 14.07.2016 року складає 24 років 0 місяців 15 днів.

Позивачка вважає такі дії Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області неправомірними, тому змушена звернутися до суду з вказаним адміністративним позовом.

В судове засідання позивачка не з»явилася, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, подала до суду заяву, відповідно до якої просила суд розглядати справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях поданих до суду, відповідач вказав, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, яке призначено на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 141 Закону № 2453 судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання або пенсія за його вибором.

Згідно п. 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус судів» № 1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, згідно статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» тимчасово, у період з 1 січня 2016 р по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір, зокрема, щомісячного довічного грошового утримання, призначеного (перерахованого) відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10 740 гривень .

В своєму Рішенні Конституційний Суд України по справа № 1-8/2016 від 08.06.2016 року - дійшов висновку, що при зменшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з 80 до 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також при виключенні положення, згідно з яким за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на два відсотки від розміру його заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відбулося зниження рівня матеріального забезпечення судді у відставці і як наслідок - гарантій незалежності такого судді, що може впливати на здійснення справедливого правосуддя та реалізацію права кожного на захист судом. Виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів. Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (пункти 5,7 мотивувальної частини) при розгляді питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону № 2453. Але в статті 135 Закону № 2453 і в Рішенні Конституційного Суду України йде мова про стаж на посаді судді. Управлінням і обраховано стаж судді, який не перевищує 20 років, в зв»язку з чим підстави для застосування іншої відсоткової ставки ніж 80 % від грошового утримання судді плати відсутні. Так як це прямо суперечить наведеним управлінням нормам. Поняття «права на відставку судді» та питання «обрахунку органами пенсійного фонду щомісячного довічного грошового утримання судді» є різними за своєю суттю і правовим походженням не можуть ототожнюватися.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 05.07.2016 року «Про звільнення суддів» №1433-VIII позивачка була звільнена з посади судді Апеляційного суду Кіровоградської області на підставі поданої заяви у відставку. Наказом голови Апеляційного суду Кіровоградської області №7-к від 12.07.2016 року ОСОБА_1 відрахована з штату суду 14.07.2016 року.

01.12.2016 року позивачка звернулася до Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання у зв'язку із підвищенням мінімальної заробітної плати.

Листом Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 595/П-11 від 22.12.2016 року в задоволенні заяви було відмовлено в зв'язку з «недоцільністю проведення перерахунку».

Проте суд з таким рішенням Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з п. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ підлягає застосуванню у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 р. № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює па відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошовою утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Вищевказаним рішенням законодавчо підтверджено право і обов'язок відповідача па здійснення перерахунку довічного грошового утримання.

Посилання відповідача на те, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402 від 02.06.2016 року як на одну з підстав для відмови у задоволенні заяви про перерахунок довічного грошового утримання, не несе за собою ніякого юридичного чи сенсового навантаження, оскільки зазначений закон регулює безпосередньо правовідносини з приводу довічного утримання судді, які виникли після набрання ним чинності. Крім цього, в цьому законі також передбачено умови перерахунку довічного грошового утримання ст. 142 ч.3/

Окрім того, посилання відповідача на ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», відповідно до якого тимчасово з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10 740 грн., а відповідно і розмір раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання обмежується максимальним розміром 10 740 грн. не обгрунтовані, оскільки зміни до ч.2 зазначеного вище закону були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, положення якого Конституційним Судом України визнані неконституційними і втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 08.06.2016року.

Зокрема, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки позов є обґрунтованим, визнання Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VII правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянин Конституційним Судом України вважається скасуванням або обмеженням цих прав свобод (Рішення КСУ справа N 1-28/2008), а безпідставне поширення його дії на нові законодавство є порушенням ст. 58 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, на користь позивача суд присуджує з Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в розмірі - 640 гривень, понесених при подачі позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 19, 71, 159-163 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірними дій суб»єкта владних повноважень та зобов»язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Кропивницького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов»язати Кропивницьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.12.2016 року на підставі довідки апеляційного суду Кіровоградської області №116 від 01 грудня 2016 року та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в даний період.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня її проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда І. Л. Павелко