Справа № 804/1259/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 лютого 2017 р. Справа № 804/1259/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «РВС БАНК» до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «РВС БАНК» до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ щодо не зняття арешту, накладеного на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 104,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №31278261 від 29.02.2012 року;

зобов'язати Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ зняти арешт, накладений на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 104,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №31278261 від 29.02.2012 року, номери записів про обтяження №15620292 та №15620332 від 29.02.2012 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно матеріалів справи, 25.07.2016 року Публічним акціонерним товариством «РВС БАНК», як Іпотекодержателем, на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку», набуто право власності на житловий будинок загальною площею 104,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Перехід права власності підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №64532232 від 28.07.2016 року, час формування 10:34:34.

В той же час, Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №31278261 від 29.02.2012 року старшим державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Потаповою О. О. було накладено арешт на вказане нерухоме майно, та на все наявне нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1. Про даний факт в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було зареєстроване обтяження № 12222670 від 29.02.2012 року 11:33:07 та №12222739 від 29.02.2012 року 11:40:08, реєстратор - Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

ПАТ «РВС БАНК» направило начальнику Центрально- Міського ВДВС Криворізького МУЮ заяву про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії №718/16-БТ від 26.12.2016 року. «01» лютого 2017 року на ПАТ «РВС БАНК» повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого заява про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії №718/16- БТ від 26.12.2016 року була отримана Центрально-Міським ВДВС Криворізького МУЮ «12» січня 2017 року.

Проте, станом на момент подання позовної заяви, постанова про арешт майна боржника №31278261 від 29.02.2012 року Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ, в частині накладення арешту на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 104,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не скасована, арешт не знятий, а записи про обтяження 15620292 та 15620332 не вилучені з Реєстру. Крім того, ПАТ «РВС БАНК» взагалі не отримувало будь-якої відповіді від Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ на свою заяву №718/16-БТ від 26.12.2016 р.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У розумінні статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. До сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Як встановлено судом, позивач не є стороною у виконавчому провадженні.

Згідно із статтею 321 Цивільного кодексу України держава гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такий позов залежно від суб'єктного складу сторін спору розглядається за правилами господарського чи цивільного судочинства.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із передбачених статтею 11 ЦК України підстав у цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносинах, розглядаються судами у порядку цивільного судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, зокрема щодо оскарження його дій та бездіяльності. Проте ця норма має застосовуватися з урахуванням положень статей 216, 386, 388, 392, 393 ЦК України щодо способів захисту права власності, а також положень Цивільного процесуального та Господарського процесуального кодексів України стосовно юрисдикції судів.

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості, позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" та частини першої статті 60 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Зважаючи на те, що у даному випадку фактично має місце не адміністративно-правовий спір про захист прав та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин, а цивільно-правовий спір (спір про право) на житловий будинок, то суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті провадження по справі.

Вказану позицію висловлювали в своїх рішеннях Верховний Суд України від 26.10.2016 року у справі №813/2439/14, Вищий адміністративний суд України від 22.05.2014 року у справі №2а-1670/7768/12, від 21.07.2016 року у справі №826/16529/15, від 26.02.2015 року у справі №2а-13688/12/2070, від 30.06.2016 року у справі №818/1086/15, від 05.10.2016 року у справі №820/1435/16.

Пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РВС БАНК» до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зняття арешту.

Повернути позивачу судовий збір в розмірі 3200,00 грн. згідно платіжного доручення №1 від 14.02.2017 року.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Єфанова