Справа № 808/501/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ К/800/24198/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Борисенко І.В., Приходько І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерджи Холдинг» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренерджи Холдинг» (далі - позивач, ТОВ «Укренерджи Холдинг») звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ) № від 21.09.2015 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 7 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що позивачем належним чином підтверджено реальність господарських операцій з його контрагентом ТОВ «Агріко Айтемс», а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що позивачем порушено вимоги п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податкових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість. Посилається на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. в порушення вимог договору укладеного позивачем з ТОВ «Агріко Айтемс» поставка відбувалась без відповідних розрахунків із продавцем та частинами, що не передбачено договором. Податковим органом встановлено непричетність головного бухгалтера ТОВ «Агріко Айтемс» до ведення фінансово-господарської діяльності.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ТОВ «Укренерджи Холдинг» зареєстроване як юридична особа 24.10.2013 року, основним видом діяльності позивача є оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.9-10).

В період з 17.09.2015 року по 18.09.2015 року посадовою особою відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Агріко Айтемс», що відображені у податковій декларації з ПДВ за травень 2015 року, за результатами якої складено акт перевірки від 21.09.2015 року № 91/08-30-22-02/38949190.

У висновках вищезазначеного акту перевірки відподвіачем зазначено про порушення позивачем вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення за травень 2015 року на загальну суму 750000 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 21.09.2015 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2015 року на 750000 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «Агріко Айтемс» по виконанню укладених між зазначеними особами договору поставки.

На підставі договору № 7-04/15-01 від 17.04.2015 року, за умовами якого продавець продає, а покупець купує товар згідно специфікацій. Продавець здійснює поставку товару покупцю на умовах DDP Україна, м. Новодністровськ, Чернівецька область, ПАТ Укргідроенерго філія «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс-2010», або на інших погоджених сторонами умовах. Пункт 4.2 договору передбачає, що якість продукції підтверджується сертифікатами, які продавець зобов'язаний передати покупцю разом з документами на відвантаження (а.с.51-52).

Згідно специфікації № 1, продавцем поставлено товар - вводи ВН GSB 420/1600/0.6 (1ZSC901420-CAB), 4 шт., загальна вартість 4500000 грн., в т.ч. ПДВ - 750000 грн. (а.с.53). Приймання-передача товару оформлена актом прийому-передачі майна від 28.05.2015 року (а.с.54). ТОВ «Агріко Айтемс» виписано видаткову накладну № РН-0528/01 від 28.05.2015 року(а.с.50). ТОВ «Агріко Айтемс» виписано позивачу податкові накладні від 13.05.2015 року № 3 на суму ПДВ 102924,34 грн. (а.с.56) та від 28.05.2015 року № 25 на суму ПДВ 647075,66 грн. (а.с.57).

Позивачем частково оплачено поставлений товар на суму 617546,02 грн., що підтверджується копією виписки банку (а.с.55). Право вимоги на суму 3882453,98 ТОВ «Агріко Айтемс» уступлено ТОВ «А.П.Комерц», про що позивача повідомлено відповідним листом (а.с. 58).

Позивачем до матеріалів справи надано сертифікат якості на вводи (а.с.123).

Перевезення товару здійснювалося за рахунок та силами ТОВ «Агріко Айтемс», відповідно до наданих позивачем копій товарно-транспортної накладної (а.с. 98).

Придбаний у ТОВ «Агріко Айтемс» товар (вводи) позивачем був використаний в господарській діяльності, зокрема поставлений ТОВ «Грін Лайт Груп» на виконання умов договору від 28.04.2014 року № 28/04 (а.с.81-89).

Суму ПДВ в розмірі 750000 грн. позивач включив до податкового кредиту травня 2015 року (а.с.90-97).

Крім того, на момент здійснення господарських операцій ТОВ «Агріко Айтемс» було включено до Єдиного державного реєстру і перебували на обліку платника податків.

Вищенаведене свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог законодавства щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Агріко Айтемс».

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ «Агріко Айтемс», оскільки реальність виконання взятих зобов'язань позивачем за укладеним договором, підтверджується первинними документами. Надані позивачем документи у своїй сукупності в повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні і кількісні показники.

Суд касаційної інстанції не бере до уваги покликання податкового на те, що головний бухгалтер контрагента позивача непричетний до господарської діяльності вказаного підприємства, оскільки всі документи по господарських операціях позивача з ТОВ «Агріко Айтемс», копії яких наявні в матеріалах справи, від імені ТОВ «Агріко Айтемс» підписані ОСОБА_5, який відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є керівником ТОВ «Агріко Айтемс» (а.с.118-119). оскільки дані відомості не впливають на правильність вирішення даного спору тому, що зазначена особа не підписувала жодних первинних документів та не брала участь у господарських операціях ТОВ «Агріко Айтемс» з позивачем.

А тому, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що укладені між позивачем і ТОВ «Агріко Айтемс» договори і первинні документи до них підписані не уповноваженими на те особами.

Доводи відповідача про порушення контрагентом позивача податкового законодавства суд відхиляє, оскільки за порушення податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність саме для тієї особи, яка допустила таке порушення.

При цьому, відповідачем не доведено, що ТОВ «Агріко Айтемс» визначались суми податкових зобов'язань у зв'язку із порушенням вимог податкового законодавства по вказаним господарським операціям.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, від 31.10.2014 року у справі № 21-318а14, відповідно до якої законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі № 808/501/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

І.В. Борисенко

І.В. Приходько