Справа № 711/9878/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/9878/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дунаєв С.О.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Шутовської І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила:

визнати неправомірними дії старшого інспектора управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради ОСОБА_4 щодо відмови у здійсненні перереєстрації місця проживання ОСОБА_3;

зобов'язати управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради здійснити перереєстрацію місця проживання відповідно до даних ордера та облікової картки, а саме: вказати у паспорті громадянина України ОСОБА_3 місце реєстрації - кімнати 6-7, АДРЕСА_1.

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги - задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову судом першої інстанції зазначено те, що позивач звернулась до неналежного органу щодо вирішення питання про здійсненні перереєстрації місця проживання.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні адміністративного позову є обставини, відмінні від тих, які викладені в постанові Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2016 року.

Згідно із ст.. 198, 201 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення адміністрації та комітету профспілки «Черкаського Облрмебудтрест» від 28 серпня 1992 року №22 позивач отримала ордер на вселення до кімнат №6 та №7 за адресою: АДРЕСА_1.

25 червня 1993 року позивач зареєструвала місце проживання, про що у паспорті громадянина України зроблено відповідну відмітку.

У обліковій картці, яка зберігається в управлінні з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зазначено, що позивач разом зі своєю сім'єю зареєстрована у вказаному вище гуртожитку в кімнатах № 6 та 7.

Згідно з довідкою про склад сім'ї № 2818, виданою 21 липня 2016 року Комунальним підприємством «Придніпровська СУБ», позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, м. Черкаси. У квартирі зареєстровані: ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 - піднаймач; ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 - син; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 - наймач; ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - син.

Зазначена довідка видана на підставі електронних даних ПК «МІРЦ», внесених відділом реєстрації місця проживання ЦНАП управління з питань державної реєстрації департаменту організації забезпечення Черкаської міської ради.

Натомість, на штемпелі у паспорті громадянина України позивача на сторінці 11, де вказується місце реєстрації, вказана лише одна кімната - №6.

09 листопада 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання, в якій просила зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, кім. 6-7.

09 листопада 2016 року позивачу відмовлено у проведенні реєстрації, що підтверджується відповідними записами старшого інспектора Пустовіт Я.П. на бланку заяви.

Вважаючи, що її права та законні інтереси порушено, позивач звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, проте, з мотивів, відмінних від тих, що викладені в постанові Придніпровського районного суду міста Чернігова від 21 грудня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що мотивувальну частину постанови суду першої інстанції необхідно змінити з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для оскаржуваної відмови відповідача є те, що позивачем на підтвердження права на проживання у житлі не надано необхідних документів.

Згідно з п. 6.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22 листопада 2012 року та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 (далі - Порядок №1077), у разі внесення під час реєстрації помилкових відомостей про особу особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС достовірні відомості.

Відповідно до п. 2.2. Порядку №1077 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, крім іншого, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що для перереєстрації місця проживання особі необхідно надати, крім іншого, достовірні відомості щодо наявності у неї права на проживання у житлі.

Так, звертаючись до відповідача із заявою, позивач надала ордер на вселення до кімнат №6 та №7 за адресою: АДРЕСА_1, виданий на підставі рішення адміністрації та комітету профспілки тресту №22 від 28 лютого 1992 року (далі - ордер №22).

Згідно з абз. 3 п. 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 (далі - Правила №470),ордер дійсний протягом 30 днів.

Отже, станом на дату звернення позивача до відповідача, ордер № 22 не може вважатись документом, що містить достовірні відомості щодо наявності у неї права на проживання у житлі.

У матеріалах справах міститься довідка про склад сім'ї № 2818, видана 21 липня 2016 року Комунальним підприємством «Придніпровська СУБ», відповідно до якої позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, м. Черкаси. У квартирі зареєстровані: ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 - піднаймач; ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 - син; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 - наймач; ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - син.

Проте, позивачем не доведено, що зазначена довідка подавалась відповідачу при зверненні із заявою про перереєстрацію місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач не позбавлена права повторно звернутись до відповідача із належними документами.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що при зверненні позивача із заявою про здійснення перереєстрації місця проживання не надано достовірних відомостей щодо наявності у неї права на проживання у житлі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність ознак протиправності у діях та рішеннях відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність його дій та рішень у межах даного спору.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Проте, Київський апеляційний адміністративний суд вважає, що відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог необхідно з інших підстав, ніж ті, що викладені в постанові Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач звернулась до неналежного органу щодо вирішення питання про здійсненні перереєстрації місця проживання.

Так, 09 листопада 2016 року позивач звернулась до управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради із заявою про здійсненні перереєстрації місця проживання.

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що реалізація державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб покладено на Державну міграційну службу України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеним висновком з огляду на таке.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг». Згідно з положеннями даного Закону з 04 квітня 2016 року повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб делеговані виконавчим органам міських рад.

Отже, станом на дату виникнення спірних правовідносин - 09 листопада 2016 року - повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб належали до сфери управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

Таким чином, суд першої інстанції зазначив помилкові підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що мотивувальна частина постанови суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав для відмови у задоволенні позову, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог є обставини, викладені у цій постанові.

Згідно із ст.. 198, 201 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 160, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2016 року - змінити, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні адміністративного позову є обставини, викладені у цій постанові.

У решті постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21 грудня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.