Справа № 428/11348/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року справа №428/11348/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року в адміністративній справі №428/11348/16-а за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку №4922/2016 від 04.10.2016 року про відмову в призначенні пенсії позивачу; зобов'язати відповідача призначити позивачу за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру з 30.09.2016 року.

В обґрунтування зазначив, що звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Проте відповідач відмовив в призначенні пенсії, посилаючись на недостатність стажу на посадах прокурора відповідно до ст.86 ЗУ «Про прокуратуру».

При цьому відповідач протиправно відмовився зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів його роботу на посадах виконуючого обов'язки помічника транспортного прокурора - з 07.05.2003 по 22.03.2004, помічника прокурора - з 23.03.2004 по 08.02.2005, з 24.02.2005 по 04.01.2006 , старшого помічника прокурора - з 27.02.2007 по 06.06.2012, посилаючись на відсутність цих посад в ст.15 ЗУ «Про прокуратуру».

Однак, ці посади були передбачені Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 з відповідними змінами, який був чинним на момент роботи позивача на вказаних посадах.

Також відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії, послався на Закон №213, яким з 01.06.2015 скасовані норми щодо пенсійного забезпечення деяких категорій осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно, зокрема ЗУ «Про прокуратуру», тому пенсії з 01.06.2015 по теперішній час не призначаються.

Проте такий висновок пенсійного органу є незаконним та таким, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення, а також основні принципи про гарантоване право громадянина на соціальний захист.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 04.10.2016 року № 4922/2016 про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії за вислугою років.

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697 з дня звернення, тобто з 30 вересня 2016 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що Законом №213 передбачено, що пенсії, які визначені, зокрема, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» з 01.06.2015 року не призначаються.

Також зазначив, що періоди роботи позивача на посадах в.о.помічника транспортного прокурора, помічника прокурора, старшого помічника прокурора не можуть буди враховані до стажу роботи на посадах прокурора, оскільки чинною на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії нормою ст..15 ЗУ «Про прокуратуру» ці посади не передбачені.

В зв'язку з відсутністю у пенсійного органу коштів на сплату судового збору, вимога про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат позивача на сплату судового збору є необгрнутованою та задоволенню не підлягає.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Як вбачається з записів трудової книжки ОСОБА_3 та довідки прокуратури Луганської області від 30.09.2016, позивач працював в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, у тому числі:

- з 07.05.2003 по 22.03.2004 - виконувач обов'язків помічника Попаснянського транспортного прокурора Луганської області;

- з 23.03.2004 по 08.02.2005 призначений помічником прокурора м. Красний Луч;

- з 24.02.2005 по 04.01.2006 помічник прокурора міста Артемівська Донецької області;

- з 05.01.2006 по 17.05.2006 виконувач обов'язків прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Донецької області;

- з 18.05.2006 по 26.02.2007 - прокурор відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Донецької області;

- з 27.02.2007 по 06.06.2012 старший помічник прокурора міста Луганська Луганської області;

- з 07.06.2012 по 11.02.2014 старший прокурор прокуратури міста Луганська Луганської області;

- з 12.02.2014 по 02.03.2014 прокурор відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань прокуратури Луганської області;

- з 03.03.2014 06.10.2014 старший прокурор прокуратури міста Луганська Луганської області ;

- з 07.10.2014-12.01.2015 заступник начальника відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та держави прокуратури Луганської області;

- з 13.01.2015 по 15.07.2015 - заступник начальника відділу організації представництва на захист інтересів громадянина або держави управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Луганської області;

- з 16.07.2015 по 07.10.2015 - заступник начальника відділу організації позовної роботи управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області;

- з 08.10.2015 по 04.11.2015 начальник відділу організації позовної роботи управління представниця інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області;

- з 05.11.2015 по 03.12.2015 - заступник начальника відділу організації позовної роботи управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області;

- з 04.12.2015 по 12.04.2016 - начальник відділу організації позовної роботи управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області;

- 13.04.2016 по цей час начальник відділу організації представництва управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Луганської області. (а.с.23-26)

Станом на 30.09.2016 стаж роботи ОСОБА_3 на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури становить 13 років 04 місяці 24 дні. До вислуги років, що дає позивачу право на пенсію відповідно до частини пятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» підлягає зарахуванню також з 08.12.1987 по 12.12.1989 строкова військова служба, з 06.05.1995 по 26.06.2002 час роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ. Вислуга років позивача, що дає йому право на пенсію згідно із статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» станом на 30.09.2016 складає 22 роки 06 місяців 19 днів. (а.с.27-30)

30.09.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с.43).

Рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №4922/2016 від 14.10.2016 позивачу відмовлено у призначені пенсії за вислугу років. (а.с.21-22)

Рішення мотивоване наступним.

До стажу роботи 12 років 6 місяців на посадах прокурорів, не можливо зарахувати періоди роботи ОСОБА_3 на посаді виконувача обов'язків помічника транспортного прокурора з 07.05.2003 по 22.03.2004, помічника прокурора з 23.03.2004 по 08.02.2005, з 24.02.2005 по 04.01.2006, старшого помічника прокурора з 27.02.2007 по 06.06.2012, оскільки ці посади не передбачені статтею 15 Закону.

Тобто стаж роботи позивача на посадах прокурора складає 5 років 05 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону «Про прокуратуру»

Крім того, згідно змін, внесених з 01.04.2015 року Законом України № 213-VIII від 02.03.2015 року «з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру». Тобто пенсії з 01 червня 2015 року та по теперішній час не призначаються.

Отже, пенсійним органом відмовлено в призначенні пенсії позивачу за вислугу років з двох підстав:

- неможливість призначення пенсії з 01.06.2015 року в зв'язку з приписами Закону №213;

- відсутність необхідного для цього стажу роботи на посадах прокурора 12 років 6 місяців.

Щодо відсутності необхідного стажу роботи позивача на посадах прокурора судова колегія зазначає наступне.

Стаж роботи, який враховану позивачу до вислуги років пенсійним органом становить 05 років 05 місяців 16 днів.

Неврахований відповідачем стаж, а саме:

-з 07.05.2003 року по 22.03.2004 року на посаді виконуючого обов'язки помічника транспортного прокурора,

-з 23.03.2004 року по 08.02.2005 року, з 24.02.2005 року по 04.01.2006 року на посаді помічника прокурора,

-з 27.02.2007 року по 06.06.2012 року на посаді старшого помічника прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» №1697 в редакції, чинній на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

На підставі ч.8 ЗУ «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Як визначено в ч.6 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання тощо.

Тобто, діючою на час звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років нормою - частиною шостою статті 86 ЗУ «Про прокуратуру №1697 передбачено включення до стажу роботи на посадах прокурорів крім посад, зазначених в ст..15 Закону, також і посади, на яких працював ОСОБА_3 протягом спірних періодів - виконуючого обов'язки помічника прокурора, помічника прокурора, старшого помічника прокурора.

Тому позивач на час звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років мав в наявності необхідний стаж роботи на посадах прокурора для призначення пенсії, а саме, відповідно до трудової книжки та довідки прокуратури Луганської області, - 13 років 04 місяці 24 дні.

На підставі викладеного, є незмістовними твердження відповідача, що зазначені посади не можуть буди враховані до стажу роботи на посадах прокурора, як такі, що не передбачені ст.15 ЗУ «Про прокуратуру». Тому судова колегія відхиляє ці доводи апелянта.

Стосовно неможливості призначення пенсії відповідно до Закону №213 судова колегія зазначає наступне.

Суд першої інстанції задовольняючи в цій частині позовні вимоги виходив з того, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_3 є незаконним, оскільки відповідачем безпідставно не застосовані до спірних правовідносин положення ст.86 Закону України „Про прокуратуру", який набрав чинності 15.07.2015 року та яким визначений спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України, що вказана норма є діючою, оскільки до неї зміни не внесені, що соціальні гарантії працівників прокуратури, в тому числі, на пенсійне забезпечення, не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності відмови відповідача в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697.

Відповідно частини 1 статті 86 Закону України „Про прокуратуру" №1697,, який набрав чинності 15.07.2015 року, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

На день звернення до відповідача, вислуга років позивача відповідала вимогам ч.1 ст.86 Закону України „Про прокуратуру" №1697 становила 22 роки 06 місяців 19 днів, з яких 13 років 04 місяці 24 дні - на посадах прокурорів в органах прокуратури Луганської області.

При відмові в призначенні пенсії за вислугу років пенсійний орган послався на п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до, зокрема Закону України «Про прокуратуру». Тобто пенсії з 01 червня 2015 року та по теперішній час не призначаються.

Разом з тим, відповідачем не враховано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії за вислугою років відповідно ч.1 ст.86 Закону України „Про прокуратуру" №1697, який набрав чинності 15.07.2015 року та діяв на час звернення позивача про призначення вказаної пенсії.

Тобто, в даних спірних правовідносинах має місце застосування діючих норм вищенаведеного спеціального Закону.

Виходячи із зазначеного рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії позивачу з підстав відсутності спеціального закону, що стосується видів пенсійного забезпечення прокурорських робітників, вчинені з порушенням норм діючого законодавства, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування спірного рішення та зобов'язання УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697 з дня його звернення.

На підставі викладеного, колегія суддів не приймає доводи апелянта, що Законом №213 передбачено неможливість призначення пенсій відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» з 01.06.2015 року

Стосовно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як визначено ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позов ОСОБА_3, який не є суб'єктом владних повноважень за цією справою, до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області - суб'єкта владних повноважень в розумінні ст..ст.2,3 КАС України, - задоволено в повному обсязі.

На підставі приписів ч.1 ст.94 КАС України судом першої інстанції стягнуто на користь позивача підтверджені судові витрати по справі (а.с.1) за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу, тобто у повній відповідності до вимог процесуальних норм.

При цьому процесуальні норми права не містять обмежень щодо неможливості стягнення судових витрат, якщо суб'єкт владних повноважень не має коштів на сплату судового збору.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість стягнення витрат позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є неспроможними.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року в адміністративній справі №428/11348/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року в адміністративній справі №428/11348/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Л.В. Ястребова