Справа № 826/27651/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2017 року № 826/27651/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправним та скасування Розпорядження та поновлення на посаді

Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Конституційного Суду України (далі - відповідач у якій (з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог від 25.12.2015) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Керівника Секретаріату Конституційного Суду України про звільнення з роботи;

- поновити позивача на посаді старшого консультанта відділу порівняльних досліджень Управління правової експертизи Секретаріату Конституційного Суду України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі протиправних висновків Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 06.08.2015 №2784/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" та від 11.11.2015 № 6027/9/26-50-17-03-23 про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статі 5 Закону України "Про очищення влади", а тому підлягає скасуванню.

Відповідач надіслав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що оскаржуване розпорядження видане відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади» та Кодексу законів про працю України на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ухвалою суду від 11.02.2016 року задоволено клопотання позивача про зупинення провадження у справі та зупинено провадження у справі №826/24337/15 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/26989/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Міністерство юстиції України про скасування висновків.

В подальшому Ухвалою суду від 17.10.2016 року поновлено провадження у справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні з урахуванням положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів особової справи позивача, Розпорядженням керівника Секретаріату Конституційного Суду України «Про призначення ОСОБА_1» від 04.04.2008 року № 79-к ОСОБА_1 призначено старшим консультантом науково-аналітичного відділу порівняльних досліджень Управління правової експертизи.

В подальшому Розпорядженням Керівника Секретаріату Конституційного Суду України від 20.11.205 року № 329-к «Про звільнення ОСОБА_1.» позивача звільнено із займаної посади старшого консультанта відділу порівняльних досліджень Управління правової експертизи Секретаріату Конституційного Суду України.

Підставою для видання оскаржуваного Розпорядження слугували висновки Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 06.08.2015 №2784/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" та від 11.11.2015 № 6027/9/26-50-17-03-23 про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статі 5 Закону України "Про очищення влади".

Позивач не погоджується із вказаним розпорядженням вважає своє звільнення протиправним, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись Конституцією України, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, Окружний адміністративний суд міста Києва досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність оскаржуваного розпорядження чинному законодавству та законність процедури його прийняття.

Як вказувалось вище, підставою для винесення оскаржуваного Розпорядження слугували висновки Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві, прийняті за наслідками перевірок достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади".

Зокрема, За результатом перевірки, 06.08.2015 Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві стосовно позивача було складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" за №2784/9/26-50-17-03-23.

У висновку від 06.08.2015 №2784/9/26-50-17-03-23 вказано, що за результатами проведеної перевірки ОСОБА_1 встановлено, що в позиції 25 розділу ІІІ декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1 вказані відомості щодо наявності квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 87,0 кв.м., в позиції 35 розділу ІV декларації - легкового автомобіля, марка Scoda Octavia, 2010 року випуску.

Водночас у висновку від 06.08.2015 №2784/9/26-50-17-03-23 зазначено, що у зв'язку з ненаданням ОСОБА_1 письмового пояснення та підтвердних документів, які є обов'язковими для розгляду та врахування при підготовці висновку про результати перевірки, встановити достовірність/недостовірність відомостей, вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1 щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають/не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 неможливо.

Також вказано, що у зв'язку з ненаданням ОСОБА_1 письмового пояснення та підтвердних документів, які є обов'язковими для розгляду та врахування при підготовці висновку про результати перевірки, встановити відповідність/невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", наявній податковій інформації про доходи отримані ОСОБА_1 із законних джерел, неможливо.

Також за результатами проведеної додаткової перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податкові інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

Проте у висновку вказано, що вартість майна (майнових прав) вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Відповідно до частини 14 статті 5 Закону України «Про очищення влади» керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Проте, не погоджуючись із вищевказаними висновками Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа - Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування висновків Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 06.08.2015 №2784/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" та від 11.11.2015 № 6027/9/26-50-17-03-23 про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статі 5 Закону України "Про очищення влади" та стягнення витрат.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2016 року, яка залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2016 року позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме визнано протиправними та скасовано висновки Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 06.08.2015 №2784/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" та від 11.11.2015 № 6027/9/26-50-17-03-23 про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статі 5 Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За приписами статті 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. З конституційною нормою кореспондуються приписи статей 7, 14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є обов'язковість судових рішень, що набрали законної сили.

Отже цей принцип як одна з основних засад судочинства сприяє утвердженню режиму законності й зміцненню правопорядку в державі.

Згідно із приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

В контексті практики Європейського Суду з прав людини, обов'язковість судових рішень виступає однією із організаційно-правових гарантій доступності правосуддя та характеризує судову владу не лише з процесуальної, а й з організаційної сторони.

Обов'язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалось недіючим на шкоду одній зі сторін (Хорнсбі проти Греції).

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у справі Брумареску проти Румунії однією з основних складових верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким, зокрема, остаточне рішення судів у вирішеній ними справі не може піддаватись сумніву.

Враховуючи, що рішенням суду, яке набрало законної сили висновки Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 06.08.2015 №2784/9/26-50-17-03-23 та від 11.11.2015 № 6027/9/26-50-17-03-23 на підставі яких прийнято оскаржуване розпорядження та яким звільнено позивача із займаної посади визнано протиправними та скасовано, суд приходить до висновку про наявність беззаперечних підстав для скасування Розпорядження Керівника Секретаріату Конституційного Суду України від 20.11.205 року № 329-к «Про звільнення ОСОБА_1.» та поновлення позивача на попередній займаній посаді.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

За ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються заперечення, і не довів правомірності винесення оскаржуваного розпорядження та звільнення позивача із займаної посади.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовних заявах доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Керівника Секретаріату Конституційного Суду України від 20.11.205 року № 329-к «Про звільнення ОСОБА_1.».

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого консультанта відділу порівняльних досліджень Управління правової експертизи Секретаріату Конституційного Суду України.

4. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 посаді старшого консультанта відділу порівняльних досліджень Управління правової експертизи Секретаріату Конституційного Суду України.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В. І. Келеберда