Справа № 804/1349/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 лютого 2017 р. Справа № 804/1349/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивачі просить:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю. щодо невключення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича включити позивачів ОСОБА_6 із сумою 40 000, 00 грн., ОСОБА_7 із сумою 36 000, 00 грн., ОСОБА_8 із сумою 26 500, 00 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивачів для внесення даних позивачів до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Розглянувши матеріали зазначеного позову, суддя доходить висновку, що підстави для відкриття провадження в даній адміністративній справі відсутні, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4, 6 ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи:

- належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства;

- немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до статті 47 Закону уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Як зазначив позивач в позовній заяві, 15.04.2016 року ОСОБА_1 уклала договір № 980-027-000222820 «Суперкапітал». Того ж дня укладено договір № 980-027-000003631 згідно якого ПАТ «Банк Михайлівський» відкриває поточний рахунок № НОМЕР_1 на ім'я Позивача 1. Як зазначено у квитанції № 3701471 від 15.04.2016 року Позивачем 1 внесено 20 000 (двадцять тисяч) гривень відповідно до умов договору, отримувач ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

01.04.2016 року ОСОБА_2 уклав договір № 980-027-000215065 «Суперкапітал». Того ж дня укладено договір № 980-027-000003491 згідно якого ПАТ «Банк Михайлівський» відкриває поточний рахунок № НОМЕР_2 на ім'я Позивача 2. Як зазначено у квитанції № QS368601 від 01.04.2016 року Позивачем 2 внесено 25 000 (двадцять п'ять тисяч) гривень відповідно до умов договору, отримувач ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

01.04.2016 року ОСОБА_5 уклала договір № 980-027-000215051 «Суперкапітал». Того ж дня укладено договір № 980-027-000000214 згідно якого ПАТ «Банк Михайлівський» відкриває поточний рахунок № НОМЕР_3 на ім'я Позивача 3. Як зазначено у квитанції № QS179901 від 01.04.2016 року Позивачем 3 внесено 20 500 (двадцять тисяч п'ятсот) гривень відповідно до умов договору, отримувач ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

12.07.2016 р. приймається рішення НБУ № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На запит позивача від 23.08.2016 р. щодо включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, отримано відповідь, а саме за №13156, №3156/1, №13157, №1357/1.

У листах зазначено, що на момент проведення транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договорами. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони НБУ на укладення такого роду договорів. Таким чином, на Ваш рахунок було безпідставно зараховано кошти, що належать ПАТ «Банк Михайлівський». Право власності у Вас на такі кошти не виникає, а отже подальше здійснення Вами будь-яких дій по розпорядженню коштами, що належать ПАТ «Банк Михайлівський» також є нікчемним.

Крім того, в позовній заяві позивач наголошує, що позивачі звернулись до ПАТ «Банк Михайлівський» з наміром укласти угоду саме з цією установою, на умовах зазначених в рекламі та повідомлених позивачам в телефонному режимі та продубльованих працівниками саме ПАТ «Банк Михайлівський». Тобто працівники банку свідомо із злочинним наміром ввели позивачів в оману, скориставшись їх необізнаністю в істотних юридичних моментах укладеної угоди. Втім дії та наміри свідчать про те, що саме ПАТ «Банк Михайлівський» є стороною означених правочинів, саме в цьому банку було відкрито рахунки для обслуговування договорів банківських вкладів, саме через ці рахунки було переведено гроші відповідно договору.

Тобто, позивач ставить питання щодо правомірності укладеної угоди.

Враховуючи вищезазначене, звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 09.11.2016 року (справа № 6-2309цс16).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Європейський суд з прав людини у справі Zand vs. Austria в рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 слід відмовити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.109, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Повернути ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 400,00 грн. сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 20.02.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Єфанова