Справа № 200/19075/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/749/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» січня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

В обґрунтування позову зазначив, що з 05 грудня 2007 року він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати. 04 жовтня 2012 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про перерахунок пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ з урахуванням постанови КМУ від 31.05.2012 року № 505. Розпорядженням відповідача від 11 жовтня 2012 року з 01.07.2012 року позивачу здійснено перерахунок пенсії виходячи з розміру 80 відсотків від суми заробітної плати, зазначеній у довідці № 18ф-208вих12 від 05.09.2012 року.Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року за № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено розмір посадових окладів працівників органів прокуратури України. У зв'язку з цим у позивача виникло право на перерахунок пенсії. 22 липня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату № 18-209вих16 від 12.07.2016 року. Відповідач листом від 29.07.2016 року відмовив у перерахунку пенсії з тих підстав, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, але нормативні документи щодо перерахунку пенсії працівникам прокуратури відсутні. Позивач вважає дії відповідача, щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії протиправними та такими, що порушують його соціальні права щодо пенсійного забезпечення та звужують конституційні гарантії. Зазначає також, що йому стало відомо про те, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії в 2012 році із розрахунку 80% від заробітної плати. Жодних повідомлень про зменшення розміру при проведенні перерахунку пенсії відповідачем надіслано не було, тому позивач вважав, що відповідач належним чином дотримав вимоги законодавства України при перерахунку пенсії. З урахуванням чого вважає, що строк звернення до адміністративного суду позивачем не порушений.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати протиправними дії та розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про перерахунок позивачу пенсії за вислугу років з 01 липня 2012 року, виходячи з розміру 80 відсотків від заробітної плати, яка зазначена у довідці № 18ф-208 від 05.09.2012 року, виданої прокуратурою Дніпропетровської області. Визнати протиправними дії (відповідь) відповідача від 29.07.2016 року та від 07.10.2016 року про відмову позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років з посади начальника управління відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року. Зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за минулий період за 12 місяців, виходячи із розміру 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці № 18ф-208 від 05.09.2012 року, виданої прокуратурою Дніпропетровської області. Зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 01 січня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року без обмеження граничного розміру виплати пенсії. Зобов'язати відповідача сплатити позивачу різницю від суми належної пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітку і фактично виплаченої пенсії в розмірі 80 відсотків від заробітку за минулий період за 12 місяців (із розрахунку заробітної плати, зазначеної у довідці № 18ф-208 від 05.09.2012 року, виданої прокуратурою Дніпропетровської області та з 01.01.2016 року, виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року та в подальшому виплачувати пенсію у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або до зміни пенсійного законодавства. Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь позивача витрати на оплату судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що рішення щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу прийнято відповідно до норм чинного законодавства, так як на дату звернення позивача до Управління умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України. Відповідач також вважає, що визначений позивачем період проведення перерахунку за минулі періоди виходить за межі строку, встановленого п.2 ст.99 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 05.12.2007 року ОСОБА_1 призначено пенсію згідно із Законом України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

04 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18ф-208вих12 від 05.09.2012 року. Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснено перерахунок пенсії з 01.07.2012 року виходячи з розміру 80 відсотків від суми заробітної плати, зазначеній у довідці № 18ф-208вих12 від 05.09.2012 року.

22 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату № 18-209вих16 від 12.07.2016 року. Відповідач листом від 29.07.2016 року відмовив у перерахунку пенсії з тих підстав, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, але нормативні документи щодо перерахунку пенсії працівникам прокуратури відсутні.

29 вересня 2016 року позивач звернувся до першого заступника начальника управління Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську Коломієць Т.Г. з заявою про досудове врегулювання спору.

Листом від 07.10.2016 року відповідач повторно відмовив у здійсненні перерахунку пенсії.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Україна є правовою державою, в якій визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України).

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з Конституцією України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своєї діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, та організує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією. Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також, систему прокуратури України є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте, відповідач в порушення ст.ст. 22, 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу), фактично обмежив право позивача на перерахунок пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999р. (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002р. (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у вищезазначених органах пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян.

Виходячи з вищезазначеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки, також, узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015р. (провадження № 127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015р. зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого, необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто, їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007р. зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки, Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно ж до нової редакції ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»), пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, нова редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Так, пенсія позивачеві була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у грудні 2007 року, тобто до набрання чинності цими законами. Крім того, зміни, внесені до вказаної статті, стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р., не зазнали.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України " Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Суд вважає, що враховуючи, що згідно із ст.ст. 22,64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, Управління Пенсійного фонду України незаконно відмовило позивачеві в перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з збільшенням заробітної плати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013.

Крім того, Україна визнала юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо всіх питань, пов'язаних із тлумаченням і застосуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судова практика ЄСПЛ є джерелом права і суди зобов'язанні керуватись нею - ч. 2 ст. 8 КАС України визначає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до вищевикладеного, питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом (висловлена правова позиція у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014р.)) була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (параграфи 51-56).

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014 р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того, Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також, початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір» і рішення Європейського суду є джерелом права.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції"(пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про Кабінет Міністрів України», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення пункту 5 Прикінцевих положень стосуються порядку призначення пенсій у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Оскільки, процедури призначення та перерахунку пенсії прокурорським працівникам різні за змістом і механізмом їх проведення, тому скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення саме перерахунку пенсії, призначеної раніше та у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Також, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом № 213 - VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» стосуються виключно порядку призначення пенсії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносин, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані провести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Ця правова норма висловлена у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 10.12.2013р. (справа № 21-348а13), від 06.10.2015р. (справа № 127/11720/14-а).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що у позивача виникло право на перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року про підвищення заробітної плати.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дії та розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про перерахунок позивачу пенсії за вислугу років з 01 липня 2012 року, виходячи з розміру 80 відсотків від заробітної плати, яка зазначена у довідці № 18ф-208 від 05.09.2012 року, виданої прокуратурою Дніпропетровської області, а також про перерахунок пенсії за минулий період за 12 місяців, суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що йому стало відомо про те, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії в 2012 році із розрахунку 80% від заробітної плати. Жодних повідомлень про зменшення розміру при проведенні перерахунку пенсії відповідачем надіслано не було, тому позивач вважав, що відповідач належним чином дотримав вимоги законодавства України при перерахунку пенсії. З урахуванням чого вважає, що строк звернення до адміністративного суду позивачем не порушений.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу про те, коли йому стало відомо про те, що відповідач невірно здійснив перерахунок пенсії.

Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити, що позивач особисто надав відповідачу довідку про розмір заробітної плати № 18ф-208 від 05.09.2012 року, тобто він знав про розмір свого заробітку та зважаючи на свій вік, рівень освіти, мав можливість обрахувати, який саме відсоток пенсії він отримував після перерахунку, здійсненому відповідачем в жовтні 2012 року - 80 чи 90 відсотків від заробітку, вказаного у зазначеній довідці.

Крім того, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015 року, яка набрала чинності, Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська зобов'язано провести перерахунок пенсії позивачу у розмірі 90% від середнього заробітку.

Відповідно до ч.1,2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 повинен був дізнатися про те, що пенсія йому виплачується у розмірі 80% від заробітку, не пізніше жовтня 2012 року - часу, коли відповідачем було прийнято рішення про перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір заробітної плати № 18ф-208 від 05.09.2012 року.

Разом з тим, звертаючись у листопаді 2016 року з даним позовом до суду, позивач не порушує питання відповідно до ст. 100 КАС України про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з вимогами про визнання протиправними дії та розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про перерахунок позивачу пенсії за вислугу років з 01 липня 2012 року, виходячи з розміру 80 відсотків від заробітної плати, яка зазначена у довідці № 18ф-208 від 05.09.2012 року, виданої прокуратурою Дніпропетровської області, а також про перерахунок пенсії за минулий період за 12 місяців та не наводить причин пропуску цього строку.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, оскільки позивач звернувся за перерахунком пенсії 22 липня 2016 року, то перерахунок призначеної йому пенсії має бути проведений з 01 серпня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 99, 100, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії (відповідь) Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську від 29.07.2016 року та від 07.10.2016 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років з посади начальника управління відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 01 серпня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року без обмеження граничного розміру виплати пенсії.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську сплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до виплати сумами пенсії, починаючи з 01 серпня 2016 року до моменту фактичного перерахунку пенсії та в подальшому виплачувати пенсію у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області № 18-209вих16 від 12.07.2016 року до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або до зміни пенсійного законодавства.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Е.В.Женеску