Справа № 22-а/0690/716/11
Суддя: Товянська О. В.
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Товянської О.В.

суддів : Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 18 травня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, -

встановила :

У лютому 2009р. позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача недоплачені кошти за період з 01.01.1998 по 31.07.2002р., 01.05.2008 по 31.12.2008р. виплата яких передбачена ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначала, що є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати отримувала у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду від 18 травня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з УПСЗН Овруцької райдержадміністрації на користь позивача 1283,20грн. за період з. 01.05.2008 по 31.12.2008р. за ст.37 Закону; доплату до заробітної плати за ст.39 Закону в сумі 9101,40грн. за період з 01.01.1998р. по 31.07.2002р., 01.05.2008 по 31.12.2008р. Дії відповідача по відмові у проведенні перерахунку визнано неправомірними.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права. Зазначає, що бюджетами на відповідні роки не передбачалась виплата коштів у визначеному законом розмірі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1,2 ст.99 КАС України (в редакції до 07.07.2010р.) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду в річний строк. Відповідач просив застосувати строк звернення до суду (а.с.14-15).

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в редакції до 07.07.2010 року) пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Частинами 1,2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена доплата до заробітної плати працюючим та працюючим пенсіонерам. Вказаний закон є соціальним законом, а тому на виплати за ст.39 не поширюються процесуальні норми КЗпП України.

Постанова в частині стягнення з відповідача коштів, передбачених ст.39 Закону за період з 01.01.1998р. по 31.07.2002р., ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить скасувати і ухвалити нову постанову про відмову в позові в цій частині за пропуском строку звернення до суду.

Встановлено, що позивач є потерпілою від аварії на Чорнобильський АЕС, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала до липня 2003р. у Коптівщинській ЗОШ. На час звернення до суду не працювала (а.с.5).

Суд дійшов помилкового висновку про стягнення з УПСЗН доплати до пенсії, відповідно до вимог ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом не було враховано, що положення п.4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України від 20.09.2005 року № 936 відносно виплат, передбачених ст.39 Закону (796-12), стосуються виплат особам, з числа працюючих.

Позивач на час звернення до суду є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Овруцькому районі Житомирської області, якому на централізованому рівні з фонду Державного бюджету України перераховуються кошти для відповідних доплат до пенсій непрацюючим пенсіонерам. Тому УПСЗН є неналежним відповідачем по вимогах, що стосуються доплат до пенсій непрацюючим пенсіонерам.

Колегія суддів приходить до висновку, що постанова в частині стягнення з відповідача коштів, передбачених ст.39 Закону, як непрацюючому пенсіонеру, ухвалена із порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню із відмовою в позові в цій частині за безпідставністю.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року була визнані неконституційними попередні зміни до вказаних норм. Тому в позові про стягнення коштів за період з 01.01.2000р. по 01.09.2008р. слід відмовити за безпідставністю.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягають саме статті 37, 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Ст.17 Закону від 23.02.2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (далі Конвенцію) та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. В рішеннях у справах Кечко проти України, 2005 рік Broniowski v. Poland, 1996 рік Azinas v Cyprus, 2002 Європейський Суд з прав людини прийшов до висновку, що поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві. До „майнових прав і „власності може бути прирівняно право заявника на матеріальний інтерес, зокрема щодо отримання пенсії чи надбавки до заробітної плати.

В рішенні у справі Кечко проти України, 2005 рік суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (рішення у справі Бурдов проти Росії, 2000 рік).

Разом з тим, задовольняючи вимогу про стягнення коштів за період з 01.05.2008 по 31.12.2008р., суд першої інстанції помилився у визначенні способу захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині слід задовольнити частково, зобовязавши відповідача нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

Керуючись ст.ст.195,197,198,199,205-207,212 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації задовольнити частково.

Скасувати постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 18 травня 2009 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати до заробітної плати за період із 01.01.1998р. по 31.07.2002р. за пропуском строку звернення до суду.

Постанову Овруцького районного суду від 18 травня 2009р. в частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати за ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даної вимоги за безпідставністю.

Скасувати постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 18 травня 2009 року в частині задоволення решти вимог і ухвалити нову постанову. Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1 кошти, передбачені ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період із 01.05.2008 по 31.12.2008р.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді :