Справа № 756/2225/17
Суддя: Васалатій К. А.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28.02.2017 Справа № 756/2225/17
Унікальний № 756/2225/17
Справа № 2-а/756/163/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірною відмови в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.06.1982 р. був обраний народним суддею Любашівського районного народного суду Одеської обл. З 07.07.1987 р. по 25.12.2003 р. працював суддею Апеляційного суду Одеської обл., а з 25.12.2003 р. по 04.06.2008 р. працював суддею, головою палати у кримінальних справах та заступником голови Апеляційного суду м. Києва. У зв'язку з виходом у відставку 05.06.2008 р. позивачу було призначено довічне грошове утримання, і він перебуває на обліку у відповідача - Управлінні ПФУ Оболонського району м. Києва.

Як вказує позивач, 04.02.2012 р., 08.07.2013 р. та 07.04.2015 р. позивач звертався до відповідача із заявами про перерахунок довічного грошового утримання у відповідності до ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 3 ст. 141 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-УІІІ та надавав відповідні довідки про заробітну плату. При цьому відповідач своїми листами № 7941/06/К-458 від 13.07.2012 р., № 7417/06/К-264 від 10.07.2013 р. та № 9170/06/К-144 від 27.05.2015 р. відмовив позивачу у задоволенні заяв з тих підстав, що згідно до п. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання. Перерахунок щомісячного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Як вказує позивач, 26.12.2016 р. він знову звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання відповідно до п 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 р., який набрав чинності 30.09.2016 р. та надав відповідну довідку. Своїм листом № 3148/06 від 18.01.2017 р. відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви посилаючись на те, що проводити перерахунок щомісячного грошового утримання недоцільно.

Тому позивачу вважає таку відмову протиправною та завідомо злочинною, оскільки обмежується його право на виплату довічного грошового утримання передбаченого у Державному бюджеті України з 01.01.2012 р.

Тому, позивач просить суд визнати неправомірною відмову у перерахунку довічно грошового утримання та зобов'язання здійснити перерахунок задовольнити, визнати дії колишнього Управління ПФУ в Оболонському районі м. Києва та діючого ЦО управління ПФУ в м. Києві у відмові перерахунку довічно грошового утримання позивачу ОСОБА_1 з 01.01.2012 р. неправомірними та зобов'язати ЦО УПФ України в м. Києві привести перерахунок довічно грошового утримання позивачу з 01.01.2012 р. та сплатити відповідну заборгованість.

Ухвалою суду від 14.02.2017 р. відкрито скорочене провадження по розгляду даної справи.

Від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення щодо відмови у позові та застосування строків позовної давності за ст.. 99 КАС України.

За результатами розгляду справи у скороченому провадженні, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, враховуючи достатність наявних матеріалів, суд вважає можливим ухвалити судове рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, та вважаю правильним прийняти рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону України від 17 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 47).

Судом встановлено, що позивач є суддею у відставці та перебуває на пенсійному обліку в Центральному об'єднаному Управління ПФУ в м. Києві, де отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач звертався до відповідача 04.02.2012 р., 08.07.2013 р. та 07.04.2015 р. із заявами про перерахунок довічного грошового утримання у відповідності до ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 3 ст. 141 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-УІІІ та надавав відповідні довідки про заробітну плату.

При цьому відповідач своїми листами № 7941/06/К-458 від 13.07.2012 р., № 7417/06/К-264 від 10.07.2013 р. та № 9170/06/К-144 від 27.05.2015 р. відмовив позивачу у задоволенні заяв з тих підстав, що згідно до п. 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання. Перерахунок щомісячного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2016 р. позивач знову звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання відповідно до п 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 р., який набрав чинності 30.09.2016 р. та надав відповідну довідку. Своїм листом № 3148/06 від 18.01.2017 р. відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви посилаючись на те, що проводити перерахунок щомісячного грошового утримання недоцільно, так як 1402 судді пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою відповідність займаній посаді.

Умови та порядок пенсійного забезпечення суддів регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про статус суддів» з наступними змінами і доповненнями.

У ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією із конституційних гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, зокрема для суддів у відставці - щомісячного довічного грошового утримання.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічне положення закріплено в ч. 6 ст. 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. про те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI в редакції, що діяла до внесених змін Законом України від 08.07.2011 р. № 3668-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 р. розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Як вбачається із внесених Законом України від 08.07.2011 р. № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011 р., у ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ змінами було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У відповідності до змін внесених Законом № 3668-VI в ч. 5 ст. 138 Закону № 2453-VІ визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного Фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Однак, Конституційний Суд України рішенням від 08.06.2013 р. № 3-рп/2013 ч. 3, перше, друге, третє речення ч. 5 ст. 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У цьому рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, його максимальний розмір та обмеження у здійсненні перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а також скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, його індексацію, застосування положень ч. 2, 3 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та інших передбачених законодавством перерахунків, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р., № 19-рп/2004 від 11.10.2005 р., № 8-рп/2005, від 18.06.2007 р., № 4-рп/2007, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, у тому числі конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (п. 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п. 6.4).

Крім того, положення ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI, як до змін, так і після них, не тільки не встановлюють заборони перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а навпаки ставлять у залежність його розмір від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У п. 8 Рішення № 3-рп/2013 визначено, що ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Оскільки за змістом п. 4 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, то право на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Так як представник відповідача посилається на ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк. З огляду на те, що позивач звернувся до суду 13.02.2017 р., поновлення виплати пенсії повинно здійснюватися з 13.08.2016 р.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України передбачено, що на кожну зі сторін покладено обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх судів України, у постанові від 17.03.2015 р. (справа №21-371а14) висловив наступну правову позицію: «…з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом №3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 р. розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З огляду на викладене, до 03.06.2013 р. - дати ухвалення рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 - правовідносини щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання регулювалися ст. 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VI, яка передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2012 р. по 02.06.2013 р. має здійснюватися у відповідності до положень законодавства, чинних у цей період часу, а з 03.06.2013 р. з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 р., тобто з 03.06.2013 р. без обмежень щодо граничного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, ч. 1 ст. 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки дане рішення суд ухвалив на користь позивача, тому з відповідача на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1102,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, ст. 69-71, 86, 99, 100, 104, ст. 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України, ст. 22, ст. 58 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 03.06.2013 р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 90% розміру грошового утримання судді відповідно до розміру заробітної плати працюючого судді на посаді заступника голови апеляційного суду м. Києва без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням різниці, яка була виплачена.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1102,40 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя К.А. Васалатій