Справа № 337/5172/16-а
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Чалої Т.П.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 3 роти Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції Вихристенко Антона Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 19.12.2016р. інспектором 3 роти УПП м.Херсона ДПП лейтенантом поліції Вихристенко А.М. винесена постанова серія АР №080914 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. Згідно з цією постановою він притягнутий до відповідальності за те, що 19.12.2016р. о 15.46год., рухаючись на 173км а/м Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, в порушення п.14.6«а» ПДР, здійснив обгін транспортного транспорту на перехресті, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що вказана постанова винесена протиправно, оскільки він не здійснював обгону на перехресті, а здійснив його до перехрестя, поліцейський патрульний автомобіль рухалася у зустрічному напрямку і знаходився від перехрестя на відстані приблизно 350м., поліцейські не могли бачити місце здійснення маневру. Жодних доказів порушення ним ПДР у поліцейських на момент винесення постанови не було. Вважає, що в йог діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову АР №080914 від 19.12.2016р. про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУаАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю, додатково пояснив, що він дійсно 19.12.2017р. рухався по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, на 173км. він почав маневр обгону автомобіля, який рухався попереду. Маневр здійснив до перехрестя. Приблизно метрів за 300-400 попереду у зустрічному напрямку рухався патрульний автомобіль, який його зупинив після проїзду перехрестя та пояснили, що він порушив ПДР, а саме здійснив обгін автомобіля на перехресті. На його вимогу надати докази порушення ПДР, працівники поліції надали йому відео з відеорегістратора, але з нього не видно до перехрестя чи на ньому було здійснено обгін, та який саме автомобіль здійснював обгін. Ніяких інших доказів порушення ним правил обгону в матеріалах справи немає. Поліцейські не довели правомірність винесення щодо нього оскаржуваної постанови. Оскільки він не порушував ПДР, то в його діях немає складу адміністративного правопорушення і постанова є безпідставною. Просить позов задовольнити.

Відповідач Вихристенко А.М. в судове засідання не прибув, його представник надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких позов не визнав та пояснив, що 19.12.2016р. він під час патрулювання помітив автомобіль під керуванням ОСОБА_2, який здійснив обгін іншого транспортного засобу на перехресті, чим порушив п.14.6«а» ПДР. Зупинивши правопорушника, він повідомив йому суть правопорушення і останній проти вчиненого ним порушення ПДР не заперечував, пояснивши ти, що не помітив перехрестя доріг, від надання пояснень відмовився. За результатами розгляду справи була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. Вважає, що постанова про накладання адміністративного стягнення була винесена законна, з дотриманням вимог чинного законодавства. В задоволені позову просить відмовити.

Представник третьої особи УПП м.Херсона ДПП в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи за наявними у справі доказами.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що 19.12.2016р. інспектором патрульної поліції 3 роти Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції Вихристенко Антоном Миколайовичем винесена постанова серія АР №080914 про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 19.12.2016р. о 15.46год., керуючи транспортним засобом на 173км. а/м Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, в порушення п.14.6 «а» ПДР, здійснив обгін транспортного засобу на перехресті, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення, зокрема, правил проїзду перехресть та правил обгону.

Так, відповідно до п.14.6«а» ПДР забороненообгін на перехресті.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства по справам про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. В ньому, зокрема, треба навести докази, на яких ґрунтуються висновки про скоєння особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відхилення інших доказів.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність постанови відповідача - поліцейськогоВихрестенко А.М. про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищевказаних вимог відповідач до суду не з'явився без поважних причин, надав свої письмові заперечення на позов, але не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст.251 КУпАП, ст.69 КАС України, на підтвердження факту допущення позивачем порушення Правил дорожнього руху, яке передбачено диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП, саме в силу його умисних протиправних дій. В постанові про накладання адміністративного стягнення посилання на такі докази також відсутнє.

В порядку ч.3-5 ст.71 КАС України судом з власної ініціативи був витребуваний з УПП м.Херсона ДПП відеозапис з відеорегістратора поліцейського патрульного автомобіля, на який посилався позивач і яким нібито було зафіксовано допущене ним правопорушення. Однак в установлений судом строк ухвала суду про витребування доказів виконана не була, причини невиконання суду не повідомлені.

Суд вважає, що відповідач Вихрестенко А.М. при прийнятті рішення про накладання адміністративного стягнення на позивача допустив порушення вимог ст.7,245,251-252,280 КУпАП, відповідно до якихпровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів.

В даному випадку відповідач Вихрестенко А.М. таких заходів не вчинив, обставини справи повно та об'єктивно не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, доводи позивача не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не навів докази, якими підтверджуються його висновки.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, а винесена відповідачем Вихрестенко А.М. постанова - незаконною та необґрунтованою.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що Вихрестенко А.М., будучи посадовою особою Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції і суб'єктом владних повноважень, при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення слід визнати незаконним та скасувати.

Таким чином, позов підлягає повному задоволенню.

На підставі ст.94 КАС України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову, а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

Керуючись ст.19,62 Конституції України, ст.7,9,122,245,251,252,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.2,8,9,11,14,159-162,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 3 роти Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції Вихристенко Антона Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 3 роти Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції Вихристенко Антона Миколайовича АР № 080914 від 19.12.2016р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 01.03.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова

27.02.2017