Справа № 607/854/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2017 Справа №607/854/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого: Кунцьо С.В.

з участю секретаря: Ліщинського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції проскасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581913 від 15 січня 2017 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 15 січня 2017 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Тернополі ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі АР № 581913, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за, ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 15 січня 2017 року о 18 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 в м. Тернополі по вул. Замонастирській, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1, обладнаним пасивними засобами безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, а також, при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.1 «а» «б», п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки не вчиняв адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що вимог Правил дорожнього руху не порушував, оскільки керував автомобілем з пристебнутим ременем безпеки, інспектор поліції фізично не міг бачити чи керував він з пристебнутим ременем чи ні, оскільки на вулиці було темно. Окрім цього вказав, що звинувачення щодо не пред'явлення ним документів є абсурдним, оскільки документи на вимогу поліцейського пред'явив, крім того поліцейські висували підозри щодо керування ним автомобілем у стані наркотичного сп'яніння, у зв'язку із чим він повинен був проходити медичний огляд. Після огляду працівники поліції винесли постанову, якою його притягнули до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення яких він не вчиняв. Разом з тим вказує на те, що справа про адміністративне правопорушення повинна була розглядатися за місцем його вчинення з врахуванням положень викладених у Рішенні Конституційного суду України.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, оскільки 15 січня 2017 року о 18 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 в м. Тернополі по вул. Замонстирській, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1, обладнаним пасивними засобами безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, а також, при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.1 «а» «б», п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, а тому вважає, що інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП ОСОБА_3 правомірно винесено постанову, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП в розмірі 425 грн. Крім того вказала, що Рішення Конституційного суду України на яке посилається позивач було прийнято до змін внесених у КУпАП, якими було більш врегульовано питання коли адміністративна справа повинна розглядатися на місці скоєння правопорушення без складання відповідного протоколу.

Опитаний в судовому засіданні поліцейський роти 1, батальйону УПП у м. Тернопіль ДПП ОСОБА_5 вважає, що постанову винесено відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки 15 січня 2017 року близько 18.00 год. ним разом із інспектором ОСОБА_3 був зупинений автомобіль «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1, водієм якого як виявилось був ОСОБА_1 Причною зупинки вказаного автомобіля стало те, що позивач керуючи своїм автомобілем не був пристебнутий ременем безпеки, крім того на вимогу поліцейського пред'явити документи, ОСОБА_1 повідомив що пред'явить документи через десять хвилин та закрився у своєму автомобілі. В подальшому ОСОБА_1 було пред'явлено посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581913, громадянин ОСОБА_1 15 січня 2017 року о 18 год. 00 хв. керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1, обладнаним пасивними засобами безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, а також, при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.1 «а» «б», п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 126, ч.5 ст.121 КУпАП

Згідно постанови серії АР № 581913 від 15 січня 2017 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Тернополі ОСОБА_3, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до п.2.1 «а» «б» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Також п.2.3 «в» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов»язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із пояснень позивача вбачається, що він дійсно пред'явив документи поліцейському не одразу, а через десять хвилин перед цим поспілкувавшись з юристом. Вказаний факт підтверджується, як поясненнями свідка поліцейського ОСОБА_5, так і інформацією вказаною у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581913 від 15 січня 2017 року, де вказано номер та серію посвідчення водія. Тобто, позивач керував транспортним засобом маючи при собі документи, як того вимагають норми ПДР України, та пред'явив їх інспектору поліції. Натомість всупереч ч.2 ст.71 КАС України, відповідачем не представлено суду належних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ч.1 ст.126 КУпАП. А посилання інспектора в постанові на номер та серію посвідчення водія, фактично вказують на відсутність об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього як вбачається із оскаржуваної позивачем постанови ОСОБА_1. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, тобто за порушення правил користування ременями безпеки. Однак представником відповідача окрім оскаржуваної постанови, не надано жодних достатніх доказів, які б вказував на факт вчинення позивачем даного правопорушення, а саме того, що ОСОБА_1 керував автомобілем не з пристебнутим ременем безпеки.

Разом з тим, ОСОБА_1 у позові порушує питання щодо місця розгляду адміністративного правопорушення працівниками поліції, а саме вказуючи на те, що інспектори повинні були б розглядати справу із винесенням постанови за місцем розташування Управління патрульної поліції в м. Тернополі ДПП, посилаючись на Рішення Конституційного суду України.

Відповідно до положень частини 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, надано роз'яснення, щодо місця розгляду адміністративного правопорушення працівниками поліції, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року N5-рп/2015, яким передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581913 від 15 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП КУпАП є протиправною, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не представлено достатньо належних доказів про вчинення позивачем адміністративних правопорушень в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст.121, 126, 251, 280, 288, 289 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581913 від 15 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Головуючий суддяС. В. Кунцьо