Справа № 2-а-457/11
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів: Гриціва М.І.,

Кривенди О.В., -

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України постановою від 7 грудня 2016 року постанову Радехівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2013 року у вищезгаданій справі скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовив.

Не погодившись із такою ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_3 звернулася із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування заяви додала копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 13 листопада 2012 року та 25 липня 2013 року (№№ К/9991/2511/12, К/9991/56497/12 відповідно), які, на думку ОСОБА_3, підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права. При цьому посилається на необхідність перегляду оскаржуваної постанови Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2014 року (№ 21-455а13) щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Верховний Суд України вже вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні одних і тих самих норм матеріального права у спорах цієї категорії та у постанові від 28 січня 2014 року (№ 21-455а13) дійшов такого правового висновку.

До кола працівників, на яких поширюється дія Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закону № 345-VI) та встановлені цим Законом пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (далі - список № 1), які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Оскільки, посада хронометражиста на підземних роботах відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 списку № 1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то дія Закону № 345-VI на позивача не поширюється.

Цьому правовому висновку рішення у справі, що розглядається, відповідає.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності допуску цієї справи до провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії до провадження Верховного Суду України для перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: М.І. Гриців
О.В. Кривенда