Справа № 592/12078/16-а
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/89/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю: секретаря судового засідання Троценко Ю. Ю. ,

представниці позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної до 5 травня разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. Відповідно до посвідчення є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Як учаснику бойових дій в квітні 2016 року Департаментом соціального захисту населення виплачено грошову допомогу в розмірі 920,00 грн. Отримавши суму в розмірі 920,00 грн. позивач в грудні 2016 року звернувся до відповідача з питанням виплати грошової допомоги в значно більшому розмірі, а саме: 5 мінімальних пенсій відповідно до Закону України. Саме з цього моменту позивач дізнався про порушення свого права.

Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», йому, як учаснику бойових дій, щорічно до 5 травня повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Скориставшись своїм правом позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення із заявою про виплату різниці між належною йому до сплати сумою разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року та фактично виплаченою сумою такої разової допомоги, яка передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В своїй відповіді відповідач відмовився нарахувати та виплатити ОСОБА_2 невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня, проінформувавши позивача про те, що провести такий розрахунок неможливо.

Позивач просить суд зобовязати Департамент соціального захисту населення здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5травня учаснику бойових дій ОСОБА_2 згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком та з урахуванням раніше сплаченої суми допомоги.

У судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_2 за дорученням - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі. Наполягала на задоволенні позовних вимог позивача.

До початку судового засідання від відповідача надійшло заперечення проти позову, в якому директор департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради просив відмовити позивачу у задоволенні позову у звязку з його необґрунтованістю.

У судове засідання представник відповідача - Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представниці позивача ОСОБА_2 за дорученням - адвоката ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2. є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії ЮА № 019009 від 29.05.2015 року /а.с.8/.

ОСОБА_2 отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн. згідно з постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 29.04.2016 року № 320.

Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 2 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків становить 920 грн.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обовязку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невідємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обовязок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і та виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет на відповідний рік.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, виплачений позивачу у розмірі 920 грн., відповідає нормам чинного законодавства України і права позивача відповідачем не порушені.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69-71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної до 5 травня разової грошової допомоги відмовити повністю.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: І.Г. Бичков