Справа № 826/5757/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2017 року № 826/5757/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни ОСОБА_3
про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії.

Свої позивні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було протиправно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, через канцелярію суду подала письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що між ОСОБА_3 та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" було укладеного договори від 23.04.2014 №326933/19045/370-14 та від 26.05.2014 №326933/25905/370-14, відповідно до яких ОСОБА_3, вносить на користь третьої особи: ОСОБА_1, грошові кошти. Крім того, 28.04.2015 року ОСОБА_3, як вкладник, звернулася до Банку з заявами, в яких просила повернути їй банківські вклади розміщенні згідно вищенаведених договорів та 17.11.2015 отримала в повному обсязі гарантовану суму відшкодування коштів в розмірі 200 000 грн. в той час, як ОСОБА_1 жодного разу не звертався до Банку з приводу його прав як вкладника на кошти розміщені у Банку згідно з зазначеними Депозитними договорами, а тому відповідно до пункту 10.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за N 1172/8493, саме ОСОБА_3 є вкладником АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договорами про банківський строковий вклад (депозит) № 326933/25905/370-14 та 326933/19045/370-14.

Третя особа у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до частини одинадцятої статті 35 та частини третьої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомила.

Крім того, відповідач подав клопотання про закриття провадження по справі на підставі постанови Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, оскільки на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Серед таких функцій є здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідних фінансових санкцій і накладення адміністративних штрафів.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, Фонд є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, згідно з пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Отже, за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим, а відтак такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відступаючи від позиції Верховного Суду України, суд зазначає, що до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Так, згідно із зазначеною нормою, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство (пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (пункт 7 частини першої цієї ж статті).

Отже, підвідомчі господарським судам саме спори з майновими вимогами саме до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

У свою чергу, з аналізу норм законодавства, яке регулює питання ліквідації боржників через їх неплатоспроможність, випливає, що в будь-якому разі учасником спору в процесі ліквідації певного суб'єкта є цей суб'єкт, тобто боржник.

Втім правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Такі правовідносини не породжують прав та обов'язків для банку, адже банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вирішує виключно Фонд.

Суд вважає, що спір щодо відшкодування вкладникам коштів за рахунок Фонду не є спором у процесі ліквідації банку, так як ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду.

Статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавець чітко виокремив такі самостійні функції Фонду, як здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 частини другої статті 4); здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань (пункт 8 частини другої статті 4 згаданого Закону).

Отже, аналізуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 по справі №826/4028/16.

Відтак, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк) та ОСОБА_3 (вкладник) було укладено договір-заяву №326933/19045/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, згідно якого ОСОБА_3, підписанням цього Договору-заяви запропонував Банку розмістити Вклад, а Банк підписанням цього Договору-заяви погодився розмістити Вклад на вказаних нижче умовах: Клієнт вносить на користь третьої особи: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 03.11.2011 3аводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_3 у сумі 25731,35 євро, на строк з 23.04.2014 по 28.04.2015 (п. 1), за ставкою 11,00% річних.

26.05.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк) та ОСОБА_3 (вкладник) було укладено договір-заяву №326933/25905/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, згідно якого ОСОБА_3, підписанням цього Договору-заяви запропонував Банку розмістити Вклад, а Банк підписанням цього Договору-заяви погодився розмістити Вклад на вказаних нижче умовах: Клієнт вносить на користь третьої особи: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 03.11.2011 3аводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_4 у сумі 27612,33 доларів СШВ, на строк з 26.05.2014 по 31.05.2015 (п. 1), за ставкою 12,00% річних.

На офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) стосовно ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розміщено наступну інформацію.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. №612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.

18.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни із заявою, в якій просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладами за договорами №326933/19045/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» та №326933/25905/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», розміщеними на його користь у Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та кредит».

Листом від 04.02.2016 №3-037610/1628 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявська Олена Степанівна повідомила позивачу, що вклади у звернені, щодо виплати сум відшкодування за договорами банківського вкладу №326933/19045/370-14 від 23.04.2014, №326933/25905/370-l4 від 26.05.2014 не можуть бути задоволені оскільки вклади за зазначеними договорами належать іншому вкладнику - гр. ОСОБА_3. За вказаним договорами ОСОБА_3 отримала суму гарантованого відшкодування 17.11.2015 через банк-агент.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1703 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Валендюку Владиславу Сергійовичу з 05 вересня 2016 р.

ОСОБА_1, не погоджуючись з такою позицією відповідача, вважаючи протиправною відмову у виплаті позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та вважаючи, що його має бути включено до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно із частиною другою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; пунктами 3, 4, 5, 6 Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Отже, обов'язковою умовою для отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є наявність договору, укладеного між фізичною особою та банком, в тому числі на користь фізичної особи, а також або закінчення строку дії такого договору, або існування рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк) та ОСОБА_3 (вкладник) було укладено договір-заяву №326933/19045/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, згідно якого ОСОБА_3, підписанням цього Договору-заяви запропонував Банку розмістити Вклад, а Банк підписанням цього Договору-заяви погодився розмістити Вклад на вказаних нижче умовах: Клієнт вносить на користь третьої особи: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 03.11.2011 3аводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_3 у сумі 25731,35 євро, на строк з 23.04.2014 по 28.04.2015 (п. 1), за ставкою 11,00% річних.

Також, 26.05.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк) та ОСОБА_3 (вкладник) було укладено договір-заяву №326933/25905/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, згідно якого ОСОБА_3, підписанням цього Договору-заяви запропонував Банку розмістити Вклад, а Банк підписанням цього Договору-заяви погодився розмістити Вклад на вказаних нижче умовах: Клієнт вносить на користь третьої особи: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 03.11.2011 3аводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_4 у сумі 27612,33 доларів СШВ, на строк з 26.05.2014 по 31.05.2015 (п. 1), за ставкою 12,00% річних.

Відповідно до пункту 10.1 Інструкції № 492 якщо фізична особа не має рахунків у цьому банку, то відкриття вкладного (депозитного) рахунку здійснюється в такому порядку:

фізична особа має пред'явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізична особа - резидент додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію фізичної особи - резидента в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків;

на підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію фізичної особи, яка відкриває рахунок;

між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу;

фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок;

на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно із пунктом 10.7 Інструкції № 492 фізична особа може відкрити вкладний (депозитний) рахунок на користь третьої особи шляхом укладення договору банківського вкладу за умови пред'явлення особою, яка відкриває рахунок, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Якщо ця особа є резидентом, то вона додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Уповноважений працівник банку ідентифікує фізичну особу, яка відкриває рахунок, і підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням вищезазначених документів у порядку, установленому главою 2 цієї Інструкції.

У разі відкриття вкладного (депозитного) рахунку на користь третьої особи ця особа набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

До набуття особою, на користь якої відкрито вкладний (депозитний) рахунок, прав вкладника ці права належать особі, яка відкрила вкладний (депозитний) рахунок.

Розпорядження коштами за вкладним (депозитним) рахунком особою, на ім'я якої відкрито рахунок, здійснюється лише після її ідентифікації банком.

Якщо особа, на користь якої відкрито вкладний (депозитний) рахунок, відмовилася від вкладу, то особа, яка уклала договір банківського вкладу та відкрила вкладний (депозитний) рахунок на користь третьої особи, має право вимагати повернення вкладу або перевести на своє ім'я шляхом укладення додаткової угоди або нового договору банківського вкладу і відкриття нового вкладного (депозитного) рахунку.

Суд встановив, що 28.04.2015 закінчився строк дії договору-заяви №326933/19045/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті від 23.04.2014 та 31.05.2015 договір-заяву №326933/25905/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті від 26.05.2014.

28.04.2015 ОСОБА_3 звернулася до АТ «Банк «Фінанси та кредит» із заявами про повернення банківських вкладів в сумі 25731,35 євро, згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік»№326933/19045/370-14 від 23.04.2014 та в сумі 27612,33 доларів США, згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік»№326933/25905/370-14 від 26.05.2014

З 17.09.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ «Банк «Фінанси та кредит», а з 18.12.2015 розпочато процедуру ліквідації банку.

18.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни із заявою, в якій просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладами за договорами №326933/19045/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» та №326933/25905/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», розміщеними на його користь у Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та кредит».

Листом від 04.02.2016 №3-037610/1628 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявська Олена Степанівна повідомила позивачу, що вклади у звернені, щодо виплати сум відшкодування за договорами банківського вкладу №326933/19045/370-14 від 23.04.2014, №326933/25905/370-l4 від 26.05.2014 не можуть бути задоволені оскільки вклади за зазначеними договорами належать іншому вкладнику - гр. ОСОБА_3. За вказаним договорами ОСОБА_3 отримала суму гарантованого відшкодування 17.11.2015 через банк-агент.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 з 28.04.2015 набула права вкладника за договорами банківського вкладу №326933/19045/370-14 від 23.04.2014, №326933/25905/370-l4 від 26.05.2014, оскільки перша звернулася до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" із вимогами, що випливають із прав вкладника (повернення коштів за депозитом).

Відтак, саме: ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, є вкладником в розумінні статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та мала право на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом в банку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав до включення позивача до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов