Справа № 344/2312/17
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2312/17
Провадження № 2-а/344/664/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 управління соціального захисту населення, ДУ «ТМО УМВС України по Івано-Франківській області» до ОСОБА_3 обласного бюро медико-соціальної експертизи, Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України», ОСОБА_4 прокуратури України, ОСОБА_3 центральної міської клінічної лікарні, ОСОБА_2 центральної районної лікарні про визнання незаконними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

17 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 обласного бюро медико-соціальної експертизи, Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України», ОСОБА_4 прокуратури України, ОСОБА_3 центральної міської клінічної лікарні, ОСОБА_2 центральної районної лікарні про визнання незаконними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За усталеними в теорії права підходами до класифікації актів нормативно-правовий акт - виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов'язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Відповідно до частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6)встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом (частина пята статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем у позовній заяві не викладений зміст позовних вимог, як це передбачено частинами четвертою і п'ятоюстаттею 105 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин позивачу слід викласти позовні вимоги згідно з вимогами частин четвертої і п'ятої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Позивач в якості відповідачів зазначає Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи, Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України», ОСОБА_4 прокуратуру України, Івано-Франківську центральну міську клінічну лікарню, ОСОБА_2 центральну районну лікарню.

Проте позивач не зазначає позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 прокуратури України та відповідача ОСОБА_3 центральної міської клінічної лікарні.

Також у позові позивач висуває позовні вимоги до третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 обєднаного управління Пенсійного фонду України та ОСОБА_5 управління соціального захисту населення, зобовязавши дані установи надати суду певні розяснення, що суперечить вимогам статей 50, 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З огляду на викладене, суддя дійшла висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для виправлення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 105, 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 управління соціального захисту населення, ДУ «ТМО УМВС України по Івано-Франківській області» до ОСОБА_3 обласного бюро медико-соціальної експертизи, Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ України», ОСОБА_4 прокуратури України, ОСОБА_3 центральної міської клінічної лікарні, ОСОБА_2 центральної районної лікарні про визнання незаконними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В. Мелещенко