Справа № 813/586/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року справа № 813/586/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до Галицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконним та скасування повідомлення, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Львівський міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 23.01.2017 року за №364 та про зобов'язання відкрити виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 6703 грн. 64 коп.

Підставами позову, як зазначено в позовній заяві, є те, що Львівський міський центр зайнятості як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, звільнений від сплати авансового внеску. А відтак, на думку позивача, орган державної виконавчої служби неправомірно повернув виконавчий документ стягувачеві.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Львівському міському центру зайнятості надіслано повідомлення від 23.01.2017 року за №364 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Підставою для повернення виконавчого документа стало те, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Не погоджуючись із вищенаведеними діями державного виконавця, позивач звернувся до суду про визнання незаконним та скасування вищезгаданого повідомлення та про зобов'язання відкрити виконавче провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06. 2016 року

за № 1404-VIII, з наступними змінами та доповненнями, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено абзацом 1 ч.2 ст.26 згаданого Закону, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Абзацом 8 цієї ж частини передбачено, що від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Львівським окружним адміністративним судом 02.09.2010 року видано виконавчий лист №2а-5229/2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості 6703 грн. 64 коп.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року за №5067-VI, з наступними змінами та доповненнями, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації.

В матеріалах справи наявне Положення про Львівський міський центр зайнятості, затверджений наказом Львівського обласного центру зайнятості 12.02.2016 року за №59, пунктом 1 якого визначено, що Львівський міський центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості.

Таким чином, враховуючи те, що позивач являється державним органом та звільнений від сплати авансового внеску, у відповідача були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно з вимог п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відкрити виконавче провадження, то такі не підлягають задоволенню у зв'язку з тим, що суд, з врахуванням конституційного принципу розподілу влад, позбавлений можливості втручатись в діяльність органів державної виконавчої служби та зобов'язувати останніх приймати рішення, які безпосередньо відносять до їх компетенції.

Однак, суд, з врахуванням положень ч.2 ст.162 КАС України, задля гарантування захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 23.01.2017 року за №364, а тому в цій частині адміністративний позов належить задовольнити. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Окрім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.162 КАС України, суд вважає за необхідне в резолютивній частині постанови зазначити про протиправність та скасування оскаржуваного акта індивідуальної дії.

Щодо судових витрат, то такі, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, не належить стягувати із сторін.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати повідомлення Галицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 23.01.2017 року за №364.

3. В іншій частині в задоволенні адміністративного позову відмовити.

4. Зобов'язати Галицький відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості коштів у сумі 6703 грн. 64 коп., після пред'явлення виконавчого листа за №2а-5229/2010 від 02 вересня 2010 року.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 лютого 2017 року.

Суддя В.Я.Мартинюк