Справа № 336/5081/16-а
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року о 15 год. 01 хв.Справа № 336/5081/16-а ЗП/808/28/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

суддів Нестеренко Л.О.

Семененко М.О.

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до: Міністерства оборони України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про: скасування пункту 45 протоколу та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач з урахуванням заяви про часткову зміну (уточнення) позовних вимог (вх. №995 від 16.01.2017) просить:

- пункт 45 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №53 від 08 липня 2016 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу - скасувати;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, на підставі п.б ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991.

Позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що позивач при виконанні обов`язків військової служби у 1986 році був поранений. Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід, якому було встановлено спочатку ІІІ групу, а у подальшому ІІ групу інвалідності. Зазначає, що став інвалідом у зв`язку з виконанням військового обов`язку, хоча і після звільнення з військової служби, але з урахуванням причинного зв`язку між пораненням у 1986 році та інвалідністю у 2013 році. Позивач подав пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги. Через Запорізький обласний військовий комісаріат позивач отримав витяг із протоколу №53 від 08.07.2016, пунктом 45 якого, відповідач відмовив позивачу з підстав звільнення його з військової служби 14.09.1989 до набуття чинності Законом України №33597 від 04.04.2006 «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а також з підстав встановлення позивачу інвалідності 29.04.2013 тобто до 01.01.2014 дати набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Позивач вважає такий висновок ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірним, просить зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу.

Представник відповідача у судовому засідлані проти позову заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях. Серед іншого вказує, що не погоджується із вимогами позивача у зв`язку з тим, що день встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (28.05.2008) є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, яка була передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява від третьої особи від 11.10.2016 №1728 про розгляд справи за відсутності його представника. Проти позову заперечує з підстав зазначених у письмових запереченнях. Зокрема зазначає, що оскільки позивач отримав інвалідність у 2013 році і на той час був чинний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, то до спірних правовідносин слід застосовувати чинні на час їх виникнення норми законодавства. До того ж, на його думку на день звільнення ОСОБА_1 з військової служби (14.09.1989) не існувало правової норми, яка б давала право на отримання одноразової грошової допомоги, а обставини встановлення позивачу інвалідності не підпадають під дію частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки на час одержання поранення, яке стало причиною інвалідності, позивач не проходив військову службу у Збройних Силах України та не був військовослужбовцем в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З урахуванням вищезазначеного просить в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані докази, надавши їм юридичну оцінку, дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з огляду на таке.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 23.03.1986 року по 31.07.1986 року проходив військову службу в Анголі (а.с.19).

В 1986 році під час проходження строкової служби в Анголі в ході виконання бойових дій отримав осколочні поранення. (а.с.23).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовців №1049 від 25.04.2013 встановлено, що захворювання, отримані позивачем, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с. 18).

Відповідно до довідки з акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №496204 від 29.04.2013 року позивачу встановлено третю групу інвалідності (а.с. 20).

В свою чергу, відповідно до довідки з акту огляду МСЕК серії АБ №0296941 від 28.04.2015 року позивачу встановлено другу групу інвалідності (а.с. 21).

01.03.2016 позивач звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю (а.с.96). До вказаної заяви позивач подав необхідний пакет документів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 листом № 339/с від 04.03.2016 року направив документи, які надійшли від ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а.с. 95). При цьому у листі № 339/с зазначено: "Командування вважає, що підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не має".

Пунктом 45 витягу із протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №53 від 08.07.2016 вказано ОСОБА_1 , як особу, якій відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільненні з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №33597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Позивач, не погоджуючись з відмовою виплати одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .

Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" N 2011-XII від 20.12.1991 (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІІ та ІІ груп інвалідності, далі Закон №2011), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п.б ч.1 ст. 16-2 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 16-2 Закону №2011, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 Закону №2011 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Отже, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після звільнення його зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження такої служби. При цьому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на момент встановлення відповідної групи інвалідності, оскільки саме з настанням цієї події Закон пов`язує момент виникнення права у відповідних осіб права на одноразову грошову допомогу. Наведеними висновками суду спростовуються доводи відповідача та третьої особи щодо необхідності застосування до спірних відносин статті 58 Конституції України.

Частиною 6 ст.16-3 Закону №2011 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 16-3 названого Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Аналогічні норми містяться і в пункті 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 (далі Порядок № 499).

З наведених норм видно, що повноваження щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги має Міністерство оборони України. Керівник уповноваженого органу (в даному випадку - Запорізького обласного військового комісаріату) подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів (в даному випадку Міністерству оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються необхідні документи. Рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів.

Враховуючи наведене та той факт, що після отримання ІІІ групи інвалідності позивач не звертався за отриманням одноразової грошової допомоги і відповідно вона йому раніше не виплачувалась, суд вважає, що позивач має право на призначення та виплату йому Міністерством оборони України відповідно до Порядку №975 одноразової грошової допомоги як інвалід ІІ групи з 29.04.2015 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, а відповідачем не доведено правомірності своєї відмови в призначення та виплаті позивачу такої вимоги.

За таких обставин відповідачем не доведено правомірність відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, а тому вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України викладене у пункті 45 протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загиблі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №53 від 08 липня 2016 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача виплатити йому одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, суд частково не погоджується з такою вимогою з наступних підстав.

Підпунктом 1 п. 6 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Посилання позивача на зміни які були внесені Законом України №1774-VІІ від 06.12.2016 до ст. 16-2 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якими одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у разі встановлення інвалідності II групи, суд вважає помилковими.

Частиною 2 пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності баз встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Матеріалами справи підтверджено встановлення позивачу другої групи інвалідності 28 квітня 2015 року.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивач має право на виплату йому Міністерством оборони України, відповідно до Порядку №975, одноразової грошової допомоги як інвалід 2 групи в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 28 квітня 2015 року.

За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Питання розподілу судових витрат в даному випадку не вирішується оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України викладене у пункті 45 протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загиблі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №53 від 08 липня 2016 року про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 28 квітня 2015 року на підставі п. б) ч.1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Стрельнікова

Судді Л.О. Нестеренко

М.О. Семененко