Справа № 161/13498/16-а
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/257/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Шевчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити донарахування і виплату соціальної допомоги по безробіттю, -

в с т а н о в и в :

17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити донарахування і виплату соціальної допомоги по безробіттю з 06.06.2016 року відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове державне соціальне страхування по безробіттю» та п. 2.1.2.4. встановленого Порядку нарахування допомоги по безробіттю, в ому числі одноразової її виплати для організації підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2016 року згідно ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» їй надано статус безробітної та призначено виплату соціальної допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі в сумі 544 грн. строком на 360 календарних днів, що вважає порушенням її прав та свобод на отримання встановленої законом соціальної допомоги по безробіттю та встановленим Порядком з цього приводу.

Мінімальна соціальна допомога встановлюється тим особам, які мають трудовий стаж менше шести місяців або звільненим з роботи з інших підстав, не з таких як звільнена з позивач з останнього місця роботи.

Позивач вказує, що звільнилася з останнього місця роботи за згодою сторін, згідно ст. 36 КЗпП України, заробітна плата при звільненні становила 6 955,00 грн., у зв'язку з чим відповідач повинен був встановити їй соціальну допомогу по безробіттю відповідно до закону та встановленого порядку з 06.06.2016 року в розмірі 100% від середньої заробітної плати протягом перших 90 календарних днів, в подальшому в розмірі 80% протягом слідуючих 90 календарних днів та надалі в розмірі 70% , оскільки її трудовий стаж з останнього місця роботи складав 34 роки.

ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою про ліквідацію порушення, яке мало місце з виплатою меншої соціальної допомоги як встановлено законом. Проте отримала відмову з посиланням на те, що підприємство з якого вона звільнена не сплачувало до бюджету страхових внесків.

Просить Луцький міський центр зайнятості, здійснити донарахування і виплату соціальної допомоги по безробіттю з 06.06.2016 року відповідно до ст.. 23 Закону України «Про обов'язкове державне соціальне страхування по безробіттю» та п. 2.1.2.4. Порядку нарахування допомоги по безробіттю. Затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 613 від 15.06.2015 року.

Ухвалою суду від 20.12.2016 року до участі у справі залучено в якості третьої особи на стороні відповідача Луцьке об'єднане управління пенсійного фонду України Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Шевчук Н.А. у судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, що на момент призначення допомоги по безробіттю позивачу, 06.06.2016 року та під час перебування її на обліку як безробітної в Луцькому міському центрі зайнятості, станом на 19.11.2016 року відповідно до відомостей Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відсутня сплата КП «Луцьким підприємством електротранспорту» страхових внесків за позивача за період з вересня 2015 року по травень 2016 року. Під час розгляду справи представник відповідача надала уточнені дані про застраховану особу з Держаного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування і їй частково було здійснено перерахунок.

Представник Луцького об'єднаного управління пенсійного фонду України Волинської області в судове засідання в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про зайнятість населення» держава гарантує соціальний захист у разі настання безробіття.

Відповідно до ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи зобов'язані діяти в межах наданої компетенції та у спосіб встановлений законом.

Луцький міський центр зайнятості є територіальним органом, що реалізує державну політику в сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Судом встановлено, що 30.05.2016 року згідно ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» ОСОБА_1 надано статус безробітної та призначено виплату соціальної допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі в сумі 544 грн. строком на 360 календарних днів.

ОСОБА_1 звільнилася з останнього місця роботи, Луцького підприємства електротранспорту, за згодою сторін, згідно ст. 36 КЗпП України, заробітна плата при звільненні становила 6 955,00 грн., у зв'язку з чим відповідач повинен був встановити їй соціальну допомогу по безробіттю відповідно до закону та встановленого порядку з 06.06.2016 року в розмірі 100% від середньої заробітної плати протягом перших 90 календарних днів, в подальшому в розмірі 80% протягом слідуючих 90 календарних днів та надалі в розмірі 70% , оскільки її трудовий стаж з останнього місця роботи складав 34 роки.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою про ліквідацію порушення, яке мало місце з виплатою меншої соціальної допомоги як встановлено законом. Проте отримала відмову з посиланням на те, що підприємство з якого вона звільнена не сплачувало до бюджету страхових внесків.

Як вбачається із листа відповідача від 01.09.2016 року № 3126/01-14 (а.с. 8), виплата та нарахування допомоги по безробіттю регламентована Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України № 613 від 15.06.2015 року.

Допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» паво на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку

безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7

і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 21 Закону).

Застрахованим особам, зазначеним у ч. 1 ст. 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу),для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.09.2001 року № 1266, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків, від 2 до 6 років - 55 відсотків, від 6 до 10 років - 60 відсотків, понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; в подальшому - 70 відсотків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на державному підприємстві, яке сплачувало кошти на загальнообов'язкове страхування, в тому числі і з заробітної плати позивача регулярно (а.с. 52-54), а страховий стаж останньої є понад 30 років.

Водночас, із наданих в судовому засіданні пояснень, заперечень відповідача та матеріалів справи вбачається, що позивачу було призначено виплату допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі, оскільки на момент призначення допомоги станом на 19.11.2016 року відповідно до відомостей Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відсутня сплата КП «Луцьке підприємство електротранспорту» страхових внесків за позивача за період з вересня 2015 року по травень 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не надано належних та припустимих доказів на підтвердження того, що Луцьким міським центром зайнятості правомірно призначено позивачу виплату допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі, а тому суд вважає, що позовні вимоги підставні та їх слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 99-100, 158-163, 185, 186 КАС України, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядку нарахування допомоги по безробіттю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Луцький міський центр зайнятості здійснити донарахування і виплату ОСОБА_1 соціальної допомоги по безробіттю відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку нарахування допомоги по безробіттю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613, з 06.06.2016 року з врахуванням виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук