Справа № 820/6051/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"21" лютого 2017 р. № 820/6051/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

Суддів Панченко О.В., Тітова О.М.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОРЕСУРС"
до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України
про визнання дій незаконними, визнання протиправним неприйняття для реєстрації податкових накладних, зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОРЕСУРС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати незаконними дії Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання договору «Про визнання електронних документів», укладений між ТОВ «БІОРВСУРС» та Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

2. Визнати протиправним неприйняття для реєстрації Київською ОДПІ м. Харкова ГУ /ДФС у Харківській області та Державною фіскальною службою України податкових накладних № 1від 04.05.2016 р., № 1 від 11.05.2016 р., № 2 від 05.05.2016 р., № 3 від 06.05.2016 р., № 4 від 10.05.2016 р., № 5 від 11.05.2016 р., № 7 від 12.05.2016 р. № 8 від 13.05.2016 р. протягом операційного дня коли їх було надіслано.

3. Вважати вказані податкові накладні та розрахунки коригувань до податкових накладних прийнятими Київською ОДНІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та зареєстрованими Державною фіскальною службою України в ЄДПН протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ «БЮРЕСУРС».

4. Витрати на судовий збір покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та Київською ОДПІ було укладено договір №250120161 від 25.01.2016 року про визнання електронних документів, укладеним відповідно до Інструкції з підготовки та подання податкових документів засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПІ України від 10.04.2016 року, проте відповідачем в односторонньому порядку припинено Договір про визнання електронних документів, внаслідок недотримання підприємством вимог розділу 6 п.4 Порядку підготовки та подання податкової звітності в електронному вигляді, затвердженого наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233. Позивач з діями відповідача з розірвання в односторонньому порядку укладеного Договору про визнання електронних документів не погоджується, вважає зазначені дії відповідача незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області зазначила, що відповідно до запиту про встановлення місцезнаходження платника податків №621/20-31-21-15 від 07.06.2016 року, у відповідь на який оперативним управлінням податкової міліції видано довідку про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків. Довідкою підтверджується той факт, що місцезнаходження ТОВ «Біоресурс» не встановлено, що і стало підставною для розірвання зазначеного договору в односторонньому порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ТОВ «Біоресурс» знаходиться на податковому обліку в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Платником податків ТОВ «Біоресурс» з Київською ОДПІ було укладено договір №250120161 від 25.01.2016 року про визнання електронних документів, укладеним відповідно до Інструкції з підготовки та подання податкових документів засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПІ України від 10.04.2016 року.

Відповідно до п.1 розділу 1 Договору, його предметом є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Згідно умов Договору, позивач зобов'язаний надсилати до органу ДФС податкові документи в електронному вигляді з дотриманням встановленого порядку (п.1.1 розд.3), а ДФС зобов'язується забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді у терміни, визначені законодавством для податкових документів у паперовому вигляді та їх комп'ютерну обробку (п.3.1 розд. 3).

Даним договором передбачено умови його розірвання в односторонньому порядку. Так п.4 розділу 6 містить в собі посилання, що контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником нових посилених сертифікатів відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни місця реєстрації платника. Інших підстав для розірвання в односторонньому порядку приписи Договору не містять.

Центром сертифікації ключів позивачу сформований та виданий посилений сертифікат підписувача ЕЦП.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем при здійсненні своєї господарської діяльності було складено податкові накладні № 1 від 04.05.2016 р.. № 1 від 11.05.2016 р.. № 2 від 05.05.2016 р., № 3 від 06.05.2016 р.. № 4 від 10.05.2016 р., № 5 від 11.05.2016 р.. № 7 від 12.05.2016 р.. № 8 від 13.05.2016 р., та на виконання вимог п.п. 201.1 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України направлено до Єдиного Державного реєстру податкових накладних на реєстрацію.

Із наявних у матеріалах справи квитанцій № 1 судом встановлено, що означені вище документи податковим органом не прийняті, з підстав порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 - «Можливо розірвано договір про визнання електронної звітності»

Перевіряючи оскаржувані дії відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.2 п.49.4 ст. 49 Податкового кодексу України (надалі ПКУ) позивач зобов'язаний подавати податкову звітність з ПДВ у електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначену законодавством.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п.49.10 ст. 49 ПКУ).

Пунктом 49.13 ст. 49 ПКУ встановлено, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 №851-IV електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Наказом ДПА України від 10.04.2008 р. № 233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція). Дана Інструкція визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Приписами п.2 розділу 2 Інструкції встановлено, що для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

П.4 розділу 2 Інструкції визначено, що податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований). ( п.7 розділу 2 Інструкції). Приписами п.5-6 розділу 3 Інструкції визначено договірну основу здійснення електронного документообігу між платниками податків та податковими органами.

Слід зазначити, що контролюючий орган має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадках, визначених у пункті 4 розділу 6 додатка 1 до Інструкції. Інших підстав для розірвання Договору в односторонньому порядку з боку контролюючих органів не передбачено.

Відповідно до п. 4 розділу 6 вище зазначеного договору на прийняття електронної документації підставами для розірвання договору є ненадання платником податків нового посиленого сертифіката відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни місця реєстрації.

Судом встановлено, що на час направлення податкових документів підприємства-позивача, строк дії посилених сертифікатів не закінчився, місце реєстрації позивач не змінював, що вбачається з відповідних даних Витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Колегія суддів також зауважує, що відповідачем в судове засідання не надані докази наявності інших підстав для відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації, визначених п.9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 року № 1246 як то: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.,-, як не встановлені вони і судом в порядку, визначеному ст.11 КАС України.

Враховуючи викладене,колегія суддів прийшла до висновку про наявність необґрунтованої відмови у прийнятті до реєстрації податкової звітності.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведено неправомірності дій відповідача, а отже адміністративний позов в частині вимог про визнання незаконними дії Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо розірвання договору "Про визнання електронний документів", укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІОРЕСУРС" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, є таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним неприйняття для реєстрації Київською ОДПІ м. Харкова ГУ /ДФС у Харківській області та Державною фіскальною службою України податкових накладних № 1від 04.05.2016 р., № 1 від 11.05.2016 р., № 2 від 05.05.2016 р., № 3 від 06.05.2016 р., № 4 від 10.05.2016 р., № 5 від 11.05.2016 р., № 7 від 12.05.2016 р. № 8 від 13.05.2016 р. протягом операційного дня коли їх було надіслано та вважати вказані податкові накладні та розрахунки коригувань до податкових накладних прийнятими Київською ОДНІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та зареєстрованими Державною фіскальною службою України в ЄДПН протягом операційного дня, коли їх було надіслано ТОВ «БЮРЕСУРС», то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки спірні накладні з порушенням строку 15 календарних днів було прийнято та зареєстровано в ЄРПН, що вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОРЕСУРС" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій незаконними, визнання протиправним неприйняття для реєстрації податкових накладних, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо розірвання договору "Про визнання електронний документів", укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІОРЕСУРС" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОРЕСУРС" сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 1837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім) грн. 33 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Спірідонов М.О.

Судді Панченко О.В.

Тітов О.М.