Справа № 725/6187/16-а
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/6187/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача Рачук О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23.12.2016 року заступником начальника Чернівецької митниці ДФС Кулінським О.С. було винесено постанову у справі про порушення митних правил №1665/40803/16, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 618175,98 грн.

У відповідності до оскаржуваної постанови, відповідач вважає, що під час перетину митного кордону він вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, оскільки при переміщенні через митний кордон України належного йому автомобіля марки «Mersedes Benz C180CGI» реєстраційний номер НОМЕР_1 він надав документ, який є підставою для несплати митних платежів, а саме паспорт громадянина Румунії, хоча у нього було виявлено також паспорт громадянина України.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки автомобіль марки «Mersedes Benz C180CGI» реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований в Румунії та належить йому на праві власності, а саме набуття ним іноземного громадянства та пред'явлення при перетині митного кордону паспорта громадянина Румунії не може свідчити про намір ухилитись від сплати митних платежів. При цьому він жодного разу не допускав порушення режиму тимчасового ввезення та паспорт не є тим документом на підставі якого підлягають сплаті митні платежі.

Крім того, на день складення протоколу про порушення митних правил по вказаних в оскаржуваній постанові фактах, у розпорядженні митного органу були відсутні належні докази, які б вказували на те, що він має статус «резидента» та щодо наявності у нього паспорта громадянина України, такі відомості були отриманні на підставі довідки КЖРЕП від 09.12.2016 року після складання протоколу та реекспорту транспортного засобу, який в подальшому на час винесення оскаржуваної постанови на територію України не ввозився.

Також, зазначав, що він проживає в Румунії у м.Сучава, що зазначено у його паспорті громадянин Румунії та переміщуваний ним автомобіль обліковується в Румунії, що відповідає вимогам ст. 5 Стамбульської конвенції «Про тимчасове ввезення».

Посилався на те, що на день винесення оскаржуваної постанови митний режим тимчасового ввезення було завершено, оскільки автомобіль був вивезений за межі митної території України, а тому, перетинаючи митний кордон України, у нього відсутній був умисел на ухилення від сплати митних платежів.

На підстав викладеного, просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1665/40803/16 від 23.12.2016 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, а саме 618175,98 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, в його інтересах діяла представник, яка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Також звертала увагу на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови автомобіль марки «Mersedes Benz C180CGI» реєстраційний номер НОМЕР_1 було реекспортовано та він на території України не перебував, а також закінчився строк накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог МК України.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях в яких зазначала, що не зважаючи на набуття позивачем громадянства Румунії у правових відносинах з Україною він вважається громадянином України і є резидентом, оскільки у нього наявний паспорт громадянина України, а також він має постійне місце проживання в Україні. Таким чином, переміщуючи товари через митний кордон України ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати необхідні митні платежі, проте пред'явивши митному контролю паспорт громадянина Румунії та переміщуючи при цьому через митний кордон України автомобіль марки «Mersedes Benz C180CGI» реєстраційний номер НОМЕР_1 він ухилився від сплати митних платежів, тим самим вчинив правопорушення передбачене ст. 485 МК України. Вказані обставини були зафіксовані у протоколі про порушення митних правил, а також підтверджуються іншими доказами зібраними під час провадження по справі про ПМП, які додаються до заперечення. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі .

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст. 11 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 16.11.2016 року відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №1665/40803/16, відповідно до якого 16.11.2016 року о 19 год. 57 хв. позивач під час переміщення через митний кордон України в напрямку виїзду з митної території України транспортного засобу марки «Mersedes Benz C180CGI» реєстраційний номер НОМЕР_1 надав документ - паспорт громадянина Румунії, який є підставою для надання пільг, а саме незастосування заходів гарантування при ввезені транспортного засобу особистого користування, не зважаючи на те, що він у відносинах з Україною має статус «резидента». Так, під час проведення митних формальностей, зокрема огляду салону вказаного автомобіля, у відсіку для зберігання особистих речей, в чоловічій сумці (барсетці) були виявлені документи, що засвідчували особу ОСОБА_3, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_2, виданий 1-м відділом ЧМВ УМВС України в Чернівецькій області 01.10.2002 року; закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_3, виданий 26.02.2010 року, органом 7301. Відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі вказаного протоколу про ПМП заступником начальника Чернівецької митниці ДФС Кулінським О.С. було винесено постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, а саме 618175,98 грн.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами МК України, Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 року №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Будь-які відомості на підтвердження того, що позивач має постійне місце проживання за межами України, зокрема у Румунії, м. Сучава, як вказано у позовній заяві, матеріали справи не містять.

Оскільки у позивача, станом на 16.11.2016 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, що встановлено наявними у справі про ПМП доказами, а тому у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Згідно ч.3 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Диспозицією ст. 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Безпідставними також є посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови було пропущено строк накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступного.

Статтею 467 МК України встановлено строки накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил.

Частиною першою вказаної статті передбачено, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, адміністративне стягнення за ст. 485 МК України накладається не пізніше шести місяців з моменту виявлення правопорушення.

Разом з тим, вирішуючи даний спір по суті заявлених вимог та задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

З системного аналізу ст. 485 МК України вбачається, що з об'єктивної сторони правопорушення передбачене цією статтею в частині дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю наступних ознак: діяння, спрямоване на ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів та причинний зв'язок між діями та наслідками.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З диспозиції ст. 485 МК України вбачається, що відповідальність за вчинення дій, передбачених даною статтею натупає у разі вчинення таких дій умисно, проте в судовому засіданні не встановлено, що у ОСОБА_6 був умисел на вчинення дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів при ввезені транспортного засобу іноземної реєстрації на митну територію України.

Статтею 377 МК України встановлено особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

З системного аналізу норм вказаної статті вбачається, що МК України встановлює окремий порядок дій, які є обов'язковими для громадян України та громадян інших держав (нерезидентів) при ввезені на митну територію України товарів, в тому числі автомобіля з іноземною реєстрацією для особистого користування, а в даному випадку транспортного засобу марки «Mersedes Benz C180CGI» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Отже, не зазначення себе як громадянина України з постійним місцем проживання на території України та пред'явлення паспорта громадянина іншої держави (тобто нерезидента) може призвести до того, що такий громадян уникне виконання обов'язкових для нього дій під час ввезення на митну територію України відповідних речей та товарів, зокрема автомобіля, при цьому для кваліфікації дій такої особи за ст. 485 МК України, необхідною умовою є наявність умислу в особи ухилення від сплати митних платежів шляхом позиціонування себе громадянином іншої держави та пред'явлення до митного контролю відповідного документа, який це підтверджує, а в даному випадку - паспорта громадянина України.

Як вбачається з виписки з даних диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску та за даними журналу пункту пропуску позивач неодноразово переміщував через митний кордон України вказаний вище транспортний засіб в режимі як в'їзду такі і виїзду, при цьому в різних випадках пред'являв як паспорт громадянина України так і громадянина Румунії без певної встановленої послідовності.

Наведене свідчить про те, що будучи громадянином як України та і Румунії, позивач не приділяв особливого значення за паспортом якої держави він перетинає державний кордон України, при цьому ним було своєчасно реекспортовано вказаний вище транспортний засіб, що вказує на те, що він не передбачав необхідності сплати будь-яких митних платежів.

Доказів на спростування факту відсутності і позивача умислу на вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів при обставинах, викладених в оскаржуваній постанові, відповідачем не надано.

За таких обставин, склад правопорушення передбаченого ст. 485 МК України в діях ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не підтверджений.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з постанов, зокрема про закриття провадження у справі.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року №7, відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що однією із підстав даного позову позивач зазначав відсутність в його діях суб'єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, а тому, задовольняючи позов з наведених вище підстав, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 270,271,377,380,458,467,485,494,495,525, 531 МК України, ст.ст. 8,33,38,165-1,247,251,278,280 КУпАП, ст.ст.2,6, 8, 9, 10, 11, 69,70, 71, 72, 79, 86, 122, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 1665/40803/16 від 23.12.2016 року, якою ОСОБА_3 було визнано винним у порушені митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 618175,98 грн., закривши провадження у справі.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Галичанський О. І.