Справа № 804/7073/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 р. Справа № 804/7073/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до відповідача-1: відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, відповідача-2: старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух О. Я., третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») з позовом до відповідача-1: відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, відповідача-2: старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у м. Києві Гречух О.Я., третя особа: ОСОБА_3, в якому просить суд:
- визнати дії відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві незаконними в частині винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах зведеного виконавчого провадження № 52671745;
- скасувати постанову відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження № 52671745.
В обґрунтування свого позову публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») зазначило, що державним виконавцем були вчинені протиправні дії та порушений порядок стягнення, процедура стягнення та застосовані заходи примусового стягнення у вигляді винесення постанови про арешт усього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах зведеного виконавчого провадження № 52671745.
Ухвалою суду від 24.01.2017 року було прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження у цій адміністративній справі в частині позовних вимог про скасування постанови відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження № 52671745.
У судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача-1 та відповідач-2, третя особа у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, та відповідачі будь-яких заперечень проти цього адміністративного позову не надали.
Тому, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця від 17.10.2016 року про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження були об'єднані у зведене виконавче провадження № 52671745 виконавчі провадження про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованостей зі сплати грошових коштів, а саме: виконавчі провадження № 49483795 та № 50674173 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2322/2015, виданого 19.11.2015 року Деснянським районним судом м. Києва, та наказу № 904/9386/14, виданого 08.04.2015 року Господарським судом Дніпропетровської області, відповідно.
17.10.2016 року відповідачем-2 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах зведеного виконавчого провадження № 52671745. Згідно з цією постановою державним виконавцем встановлено, що у добровільному порядку вимоги державного виконавця про сплату суми заборгованості виконані не були, тому на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» ним винесено зазначену постанову та накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ПАТ КБ «ПриватБанк» - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 282060,21 доларів США та 104330,05 грн.
Не погодившись із такими діями державного виконавця та прийнятою постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження, банк оскаржує до суду дії та постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, посилаючись на норми КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.
Як вже зазначалось вище, у частині позовних вимог провадження у цій адміністративній справі було закрито, а саме щодо скасування постанови відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження № 52671745.
Тому, предметом судового доказування в частині позовних вимог, що залишились, а саме в межах позовної вимоги, заявленої у п. 1, є встановлення правомірності чи протиправності дій відповідачів щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження № 52671745.
Відтак, порядок накладення арешту на майно (кошти) боржника врегульований ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції станом на момент винесення спірної постанови).
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 56 вищевказаного Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Зі змісту спірної постанови від 17.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що відповідач-2 постановив рішення про накладення арешту на все майно банку у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 282060,21 доларів США та 104330,05 грн., у зв'язку із тим, що у строки, надані на самостійне виконання рішення суду, а саме наказу № 904/9386/14, виданого Господарським судом Дніпропетровської області 08.04.2015 року, виконавчого листа № 2-2322/2015, виданого Деснянським районним судом м. Києва 19.11.2015 року, такі боржником виконані не були та інформації про причини їх невиконання до відділу ним надано не було.
Натомість за поясненнями позивача, все рухоме та нерухоме майно банку - це тисячі об'єктів нерухомого майна житлового та нежитлового фонду, тисячі транспортних засобів по всій державі, а також все рухоме майно, яке передано банком за договорами фінансового лізингу третім особам, які фактично володіють, використовують це майно та сплачують за нього кошти, передбачені фінансовим лізингом тощо. Окремо позивачем звернено увагу суду на те, що в межах виконавчих проваджень, що входять до складу зведеного виконавчого провадження вже було накладено арешт на окремі об'єкти майна банку, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26а, кв. 25 та 161. З цими ж поясненнями банк звертався до відповідча-1 у заяві від 27.10.2016 року, копія якої міститься в матеріалах справи.
Тобто позивач акцентує увагу на тому, що спірною постановою державного виконавця від 17.10.2016 року арешт було накладено на все його майно, натомість сукупна вартість такого набагато перевищує суму боргу, належного до примусового стягнення за зведеним виконавчим провадженням, а окреме майно вже було арештоване в межах інших виконавчих проваджень.
Тож з огляду на встановлені судом обставини справи та аналіз вищевикладених норм, постановлення державним виконавцем рішення про накладення арешту на все майно боржника з метою забезпечення ним реального виконання рішень судів було протиправним.
Адже, враховуючи специфіку діяльності суб'єкта боржника - банку, доцільним було б накладення арешту на окремо визначені речі у межах суми стягнення. Тим більше, що на момент судового розгляду цієї адміністративної справи, частина зведеного виконавчого провадження, а саме щодо стягнення з банку на користь ТОВ «Брівер» грошових сум на виконання наказу Господарського суду м. Києва № 904/9386/14, виданого 08.04.2015 року, була повернута стягувачеві без виконання, у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації банку, та скасовані заходи примусового характеру, в тому числі арешт майна, вжиті в межах виконавчого провадження № 50674173, яке було і частиною зведеного виконавчого провадження № 52671745.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що спірна постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2016 року в межах зведеного виконавчого провадження № 52671745 вже була скасована відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії державного виконавця щодо її винесення та на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправними дії відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві і щодо накладення арешту на все майно ПАТ КБ «ПриватБанк» та оголошення заборони на його відчуження.
Згідно ст. 94 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2016 року, зведене в виконавче провадження № 52671745, та накладення цією постановою арешту на все майно публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та оголошення заборони на його відчуження.
Присудити на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 24 січня 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник