Справа № 523/14381/16-а
Суддя: Виноградова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/523/130/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання - Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі № 64 від 25.07.2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за Списком № 2, у зв'язку з зайнятістю повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у період з 27.07.1985 року до 29.06.2001 року та з 29.06.2011 року - по 27.02.2015 року, починаючи з дня звернення до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі, тобто з 26.04.2016 року; стягнути з Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесяти однієї) гривні 20 коп.

При цьому позивач посилається на те що звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі 26.04.2016 року із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до ч. 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши всі необхідні документи.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги, викладені в адміністративному позові, є не обґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Також представник Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі надав письмові заперечення з яких вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. При цьому Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі посилається на те, що їх дії є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки та уточнюючої довідки № 1-ар від 17.06.2016 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, виданої ліквідаційною комісією Міськрембудтресту, працював на посаді покрівельника рулонних покрівель та покрівель зі штучних матеріалів із застосуванням мастик і грунтовок у РБУ №4 Міськрембудтресту в період з 27.07.1985 року по 04.10.1991 року, тобто 6 років 2 місяці і 8 днів. З 04.10.1991 року - по 13.01.1992 працював майстром будівельних і монтажних робіт, тобто 3 місяці 9 днів. З 13.01.1992 року - по 22.07.1996 року - на посаді покрівельника рулонних покрівель та покрівель зі штучних матеріалів із застосуванням мастик і грунтовок РБУ №3 Міськрембудтресту, тобто 4 роки 6 місяців та 10 днів.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що для підтвердження стажу для призначення пенсії на пільгових умовах необхідні докази проходження атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року, тобто до пільгового стажу ОСОБА_1 можливо зарахувати період роботи на посаді покрівельника рулонних покрівель та покрівель зі штучних матеріалів із застосуванням мастик і ґрунтовок з 13.01.1992 року - по 21.08.1992 року - сім місяців 8 днів. Таким чином, стаж ОСОБА_1 на посадах, передбачених списком № 2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення" складає 7 років та 25 днів.

Відповідно до підпунктів 1, 2 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. ОСОБА_1 довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

РБУ №3 і №4 - це структурні підрозділи Міськрембудтресту, тому доводи відповідача про необхідність надання доказів їх реорганізації необґрунтовані. Міськрембудтрест в стадії ліквідації. Довідку видала ліквідаційна комісія.

Загальний трудовий стаж позивача складає 31 рік 5 місяців та 2 дня і відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Україна є правовою державою і в подібних випадках виступає гарантом у захисті соціальних прав громадянина. Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 23 Конституції України випливає, що кожна особа пенсійного віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004). Право на пенсійне забезпечення, загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення", Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року (надалі Порядок), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У п. 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Обов'язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 30.01.2014 року по справі № К/9991/22904/12.

Отже, слід прийти висновку, що своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов до наступного висновку, що в діях Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі вбачається неправомірність.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 53, 59, 69, 71, 76, 79, 86, 94, 159 -163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 64 від 25 липня 2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р №10 у зв'язку з зайнятістю повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у період з 27.07.1985 - по 21.08.1992 року, з дня досягнення ОСОБА_1 58-річного віку, тобто з 19.06.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Суворовського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: