Справа № 810/814/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 лютого 2017 року № 810/814/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції України у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства внутрішніх справ, Головного управління Національної поліції України у Донецькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Національної поліції України у Донецькій області щодо не надіслання інформації про зміни у грошовому утриманні до Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016;

- зобов'язати уповноважених осіб Міністерства внутрішніх справ України надіслати до Пенсійного фонду України інформацію про зміни у грошовому утриманні для здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016;

- зобов'язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції України у Донецькій області надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області інформацію про зміни у грошовому утриманні для здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України подати у визначений судом строк з моменту набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання рішення суду (стаття 267 КАС України).

Відповідно до вимог статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує наявність підстав для повернення позовної заяви.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для її повернення з огляду на наступне.

Згідно із пунктом 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з частиною 2 цієї статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ (підвідомчість справ) визначена статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Закріплений у Кодексі адміністративного судочинства України принцип інстанційної підсудності розмежовує справи адміністративної юрисдикції у межах системи адміністративних судів між окремими її елементами. На відміну від юрисдикції, підсудність розмежовує компетенцію між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення справ, віднесених до їх юрисдикції. Відповідно до статей 18, 19, 20 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено предметну, територіальну та інстанційну підсудність.

Предметна підсудність визначає компетенцію різних ланок судової системи по розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета спору або суб'єктного складу сторін спірних правовідносин. Таке розмежування компетенції судових органів обумовлюється міркуваннями публічно-правового характеру стосовно найкращої організації судової влади - щоб створити для осіб, які потребують судового захисту, найбільш сприятливі умови для участі в судочинстві, для залучення всіх заінтересованих осіб і доказів у справі.

Згідно з вимогами предметної підсудності, закріпленими у пункті 4 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Варто також зауважити, що дана процесуальна норма права не конкретизує статусу відповідача в залежності від його місця у системі органів влади за ознакою владно - вертикальної підпорядкованості.

Більше того, згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Суд зазначає, що дана процесуальна норма містить правило, за яким виключається можливість розгляду і вирішення справ окружними судами, які предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, в тому числі і тих, які перелічені у її пункті 4 частини першої.

Аналізуючи позовні вимоги ОСОБА_1 за змістом, а також викладені у позовній заяві доводи, якими позивач обґрунтовує ці вимоги, суд приходить до висновку, що спір за даним позовом виник з приводу оскарження позивачем бездіяльності суб'єктів владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсійних виплат позивачу, а отже за предметною підсудністю підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним судом.

З урахуванням викладеного, дана справа не підсудна Київському окружному адміністративному суду та повинна розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним з урахуванням правил територіальної підсудності.

Правила територіальної підсудності адміністративних справ визначені у статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Кодексу адміністративного судочинства України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Суд зазначає, що предметом даного позову є визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії стосовно конкретної фізичної - ОСОБА_1, а тому в даному випадку застосуються правила альтернативної територіальної підсудності адміністративних справ, визначені частиною 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачає вибір позивача при зверненні до суду або за адресою місця проживання позивача або за місцезнаходженням одного з відповідачів.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції України у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

На підставі викладеного, керуючись статтею 18, пунктом 6 частини 3 статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції України у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

2. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кушнова А.О.