Справа № 820/6888/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 лютого 2017 р. № 820/6888/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: зобов'язати Дзержинський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, накладений на підставі постанови серія та номер НОМЕР_2, виданої 10.11.2008 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з даних відповідних державних реєстрів дізнався, що на його нерухоме майно накладено арешт, який відповідачем, в порушення Закону України "Про виконавче провадження" не був знятий , оскільки відповідне виконавче провадження відносно позивача на виконанні у відповідача не перебуває.

У судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та представник позивача - ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, який просили задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його присутності, в якому, серед іншого, просив вирішити справу на розсуд суду.

Суд, відповідно до ст. 128 КАС України, вважає можливим розглянути дану справу без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження, в рамках якого, постановою державного виконавця від 10.11.2008 серії НОМЕР_2 було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 та оголошено заборону його відчуження ( а.с.10).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що 17.11.2016 з інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, позивач дізнався про проведення 10.11.2008 державної реєстрації обтяження його майна в межах суми стягнення 1506,12 грн. на підставі постанови державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 10.11.2008 серії НОМЕР_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ( запис № 17478473). У зв'язку з тим, що позивач не отримував ані Постанови про відкриття виконавчого провадження, ані Постанови від 10.11.2008 серії НОМЕР_2 про накладення арешту на все його нерухоме майно, за таких обставин він звернувся з відповідним запитом до відповідача щодо з'ясування ситуації.

На свій запит отримав відповідь від 24.11.2016 № 19050/14.1-36, що, згідно перевірки даних автоматизованої системи Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, та відповідно до алфавітних Покажчиків, виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗА'Г «УМЗ» заборгованості в сумі 1369,20 грн., перебував у відділі на примусовому виконанні з 2006 року. Відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МЮУ 12.04.2012 року № 578/5, строк зберігання Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві відділу становить 3 роки та документи після закінчення строку зберігання підлягають знищенню. Відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, а саме п.п. 9.8, 9.10 строки зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву становлять 3 роки та документи після закінчення строку зберігання підлягають знищенню. Одночасно повідомлено, що вищевказаний документ про стягнення ОСОБА_1, відсутній в акті передачі виконавчих проваджень з державної виконавчої служби у Дзержинському районі м. Харкова до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно, у Дзержинському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на примусовому виконанні вищевказаний виконавчий документ не перебуває. Враховуючи вищевикладене, вказано, що надати інформацію стосовно накладеного арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, не вбачається можливим ( а.с.11).

Отримавши дану відповідь, позивач звернувся до відповідача з заявою від 01.12.2016 про вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень запису про обтяження № 17478473 ( а.с.12).

Відповідач на вказану заяву листом від 07.12.2016 № 19681/14.1-36 повідомив позивача, що ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, водночас, враховуючи, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 наразі на виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області не перебуває, зазначено, що відповідач не наділений повноваженнями самостійно вчиняти вказані дії.

У судовому засіданні позивач та його представник звернули увагу суду, що ОСОБА_1 не має відношення до нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, оскільки він зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, отримав у власність1/4 квартири АДРЕСА_2 у спадщину, крім того, у позивача відсутні жодні зобов'язання перед стягувачем - ЗАТ "УМЗ" та, взагалі, відсутня жодна інформація, окрім прізвища, ім'я та по батькові, яка б дозволила ідентифікувати його з боржником у виконавчому провадженні, а також містяться розбіжності відносно суми зобов'язань, зазначених в Реєстрі в межах суми стягнення - 1506,12 грн., з відповіддю органу ДВС від 24.11.2016 № 19050/14.1-36 стосовно перебування виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗА'Г «УМЗ» заборгованості в сумі 1369,20 грн.

Зважаючи на вказане, а також з огляду на лист відповідача від 07.12.2016 № 19681/14.1-36 про неможливість вчинення дій зі зняття арешту, позивач вбачав порушення його прав, що стало підставою звернення до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає, наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1, 2, 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV ( який був чинний на час винесення постанови про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ч.4,5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, який чинний на теперішній час, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Розглядом справи встановлено, що:

по-перше, наразі у відповідача відсутні на виконанні будь-які виконавчі провадження відносно позивача ;

по-друге, відповідачем повідомлено, що у відділі на примусовому виконанні з 2006 року перебував на виконанні виконавчий документ про стягнення з божника - ОСОБА_1 на користь ЗА'Г «УМЗ» заборгованості в сумі 1369,20 грн., ( надати який не зважається можливим як і матеріали виконавчого провадження з огляду на обставини, викладені вище), поряд з цим, наявними у справі доказами неможливо ідентифікувати позивача з боржником у виконавчому провадженні окрім як за прізвищем, ім'ям та по батькові, оскільки у відповідному витязі з ЄДР відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, зазначена адреса нерухомого майна - АДРЕСА_1 жодним чином не стосується позивача, оскільки він зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, отримав у власність1/4 квартири АДРЕСА_2, а сума стягнення, що зазначена у витязі - відмінна від суми стягнення повідомленої відповідачем ( а.с.9-11).

За вказаних обставин, враховуючи виконання позивачем обов'язку, передбаченого ч.1 ст. 71 КАС України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в рамках даної справи суд вважає можливим застосування норм ч.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, який чинний на теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Дзержинський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1), який накладений на підставі постанови серія НОМЕР_2, виданої 10.11.2008 Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.