Справа № 686/20299/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/20299/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

22 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Демчук Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження про звільнення та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Хмельницької міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження про звільнення та поновлення на посаді.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.12.2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що згідно висновку Державної податкової інспекції у м. Хмельницького від 29.02.2016 року №5638/8/22-25-13-06 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених ст. 5 ч. 5 п. 2 Закону України "Про очищення влади" встановлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_2 в декларації, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отриманих останньою із законних джерел.

На підставі даного висновку розпорядженням Хмельницького міського голови від 6 жовтня 2016 року №510-к ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста відділу грошових виплат та компенсацій управління праці та соціального захисту населення відповідно до вимог ст. 36 ч. 1 п. 7-2 КЗпП України (з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади").

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про очищення влади", Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначені Законом України "Про очищення влади"(Далі - Закону).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах:

верховенства права та законності;

відкритості, прозорості та публічності;

презумпції невинуватості;

індивідуальної відповідальності;

гарантування права на захист.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 3 ч. 8 цього Закону заборона, передбачена ч. 3 ст. 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до вимог ст. 5 ч. 5 цього Закону перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених ч. ч. 3 та 4 ст. 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Як встановлено судом першої інстанції, в Декларації позивача за 2014 рік зазначено загальну суму її сукупного доходу - 40376 грн., а членів її сім'ї - 18100 грн.

25.07.2014 року ОСОБА_2 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 293965 грн., та дві земельні ділянки площею відповідно 0,1182 га і 0,1000 га, які знаходяться за цією ж адресою, вартістю відповідно 140261 грн. та 178784 грн.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що вартість придбаних ОСОБА_2 в 2014 році об'єктів нерухомості не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отриманих позивачем та членами її сім'ї із законних джерел.

Слід зазначити, що висновок Державної податкової інспекції у м.Хмельницького від 29.02.2016 року №5638/8/22-25-13-06 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених ст. 5 ч. 5 п. 2 Закону України "Про очищення влади"на даний час не скасований та позивачем не оскаржується.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо правомірності звільнення відповідачем ОСОБА_2 з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки в розділі VI Декларації ОСОБА_2 за 2014 рік відсутні відомості про фінансові зобов'язання її та членів сім'ї, надані суду розписки, з яких вбачається отримання грошових коштів у 2014 році не заслуговують на увагу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного розгляду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24 лютого 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.