Справа № 607/905/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2017 Справа №607/905/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Кунцьо С.В.

з участю секретаря: Ліщинського О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, проскасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 557740 від 18 січня 2017 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 18 січня 2017 року інспектором роти ВПОДДЗ батальйону №3 УПП в м. Львові ДПП Шумським С.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 557740, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови 18 січня 2017 року о 09 год. 50 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Шкода Октавіа А3», державний номерний знак НОМЕР_2, на автодорозі М 06 Київ - Чоп 541 км + 700 м, та перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», чим порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною і необґрунтованою, та такою, що не відповідає обставинам справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, однак від представника позивача надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять визнати правопорушення малозначним та скасувати постанову.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв або ж заперечень суду надано не було.

За наявності обставин, приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів, в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 557740, громадянин ОСОБА_118 січня 2017 року о 09.45 год. керував автомобілем марки «Шкода Октавіа А3», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі М 06 Київ - Чоп 541 км + 700 м, та перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», чим порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП

Згідно постанови серії АР № 557740від 18 січня 2017 року, винесеної інспектором роти ВПОДДЗ батальйону №3 УПП в м. Львові ДПП Шумським С.М., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до п.8.5.1 Правил Дорожнього руху горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1цих Правил.

Зокрема, розмітка 1.1 «Вузька суцільна лінія» - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється.

Так, частиною 1 статтею 122 КУпАП серед іншого передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на вимоги КУпАП, відповідачем не представлено суду жодних достатніх належних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також не представлено доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення ним вимог дорожньої розмітки.

Окрім цього судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором не було враховано вище зазначених вимог закону, оскаржувана постанова містить лише фабулу адміністративного проступку без посилання на докази, передбачені ст.251 КУпАП із наданням їх правової оцінки та обставини визначені у ст.280 КУпАП, тобто не має мотивування. Також у вказаній постанові не зазначено обставин передбачених статтями 33-35 КУпАП, які необхідно враховувати при накладенні стягнення, зокрема того, що позивач не заперечує своєї вини у вчиненому, як це вбачається із поданого ним адміністративного позову.

Проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП., при цьому суд враховує те, що відсутні будь-які інші докази на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, представником відповідача не надано заперечень та будь-яких достовірних доказів на їх підтвердження, в разі їх наявності, а тому, суд приходить до висновку про невиконання відповідачем обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 71 КАС України, у зв'язку із чим, суд визнає правопорушення малозначним.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, а ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючисьст.ст.22, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 128, 158, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 557740 від 18 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - провадженням закрити, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо