Справа № 822/575/17
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/575/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року 17 год. 00 хв.м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Божук Д.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (далі по тексту - уповноважена особа Фонду, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд, третя особа), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування із майновими вимогами у сумі 73 000 грн. та відсотками - 1 023, 18 грн., що разом становить 74 023, 18 грн.;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування із майновими вимогами у сумі 73 000 грн. та відсотками - 1 023, 18 грн., що разом становить 74 023, 18 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що уповноваженою особою Фонду порушено вимоги ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка передбачає вичерпний перелік підстав для визнання правочинів неплатоспроможного банку нікчемними, що позбавило ОСОБА_1 можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована чинним законодавством України.

28.02.2017 до суду надійшло клопотання представника позивача. Просить справу розглянути без його участі. Вимоги, викладені у позовній заяві підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився та повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Третя особа у судове засідання не з'явилась та повноважного представника не направила, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

27.02.2017 до суду надійшли заперечення третьої особи. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначила, що оскільки у переданому уповноваженою особою Фонду Переліку рахунків інформація про позивача відсутня, дані про ОСОБА_1 не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фонду гарантування.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що сторони та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зважаючи на відсутність визначених ст.128 КАС України перешкод для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити на підставі наведеного нижче.

Суд встановив, що 29.04.2016 між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" укладено договір №980-050-000000228 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)". Відповідно до умов вказаного договору, на ім'я позивача відкрито поточний рахунок НОМЕР_2.

Станом на той час, у позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" вже був відкритий депозит на суму 73 000, 00 грн., що підтверджується договором №980-050-000144745 від 30.10.2015.

29.04.2016 між ОСОБА_1 (сторона 1) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" (сторона 2, ТОВ "ІРЦ") укладено договір №980-050-000231207. Відповідно до:

- п.1.1. - сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобов'язується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором;

- п.1.2. - сума коштів за цим договором становить 73 000,00 грн. Строк користування коштами становить не більше 181 дня. Кошти передаються з дати укладення цього договору по 27.10.2016 (день закінчення строку користування коштами). Сторона-2 сплачує стороні-1 проценти у безготівковій формі на рахунок сторони -1 НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський". Сторона-2 повертає стороні-1 кошти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський".

- п.5.4.3. ТОВ "ІРЦ" має право з власної ініціативи достроково повернути кошти ОСОБА_1

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 прийнято рішення №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" призначено Ірклієнко Юрія Петровича.

13.06.2016 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнку Юрію Петровичу з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", згідно з яким всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" делеговано Волкову Олександру Юрійовичу з 05.09.2016.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 25.01.2017 уповноваженою особою Фонду призначено Володимира Володимировича Гриценка.

Позивачем надіслано до уповноваженої особи Фонду заяву від 19.07.2016 щодо включення її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

У відповідь на заяву, позивачу були направлені повідомлення про нікчемність правочину від 13.09.2016 №ЗГ1/3047/1, №ЗГ1/3048/1, лист №ЗГ1/3048 від 13.09.2016 та довідка про відсутність коштів на поточному рахунку ОСОБА_1 від 13.09.2016 №ЗГ1/3047. Уповноважена особа Фонду на підставі ст.215-216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), ст.37 та п.п. 7-9 ч.3 ст.39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повідомила позивача про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ "ІРЦ" 19.05.2016 на користь ОСОБА_1 на поточний рахунок за НОМЕР_2, відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський":

- в сумі 1 023, 18 грн. з призначенням платежу "оплата процентів по договору №980-050-000231207 від 29.04.2016";

- в сумі 73 000, 00 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-050-000231207 від 29.04.2016".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон).

Згідно ст.26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Відповідно до ст.1 Закону, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, кошти, котрі надійшли від ТОВ "ІРЦ" на поточний рахунок позивача, у розумінні Закону є вкладом.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Із наведеного вище слідує, що Уповноважена особа Фонду наділена розпорядними повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

У той же час, суд наголошує, що таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Пунктами 7-9 ч.3 ст.39 Закону визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Вказані підстави були зазначені уповноваженою особою Фонду у повідомленнях №ЗГ1/3047/1 та №ЗГ1/3048/1 від 13.09.2016 в якості обґрунтування повідомлення про нікчемність переказу коштів ТОВ "ІРЦ" на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Однак уповноваженою особою Фонду не було зазначено, яким чином перекази коштів, ініційовані ТОВ "ІРЦ" на користь позивача, мають відношення до підстав нікчемності, визначених законодавством. Висновок щодо нікчемності не обґрунтований жодними доводами чи доказами.

Суд зазначає, що жодна з підстав, вказаних у ст.38 Закону не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

Відповідно до ч.1. ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно п.1 постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 №9, при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Частиною 1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, згідно з ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд зважає на те, що повернення ТОВ "ІРЦ" коштів на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" було здійснено 19.05.2016 (що підтверджується повідомленнями уповноваженої особи про нікчемність правочину №ЗГ(1)/3047/1 та №ЗГ(1)/3048/1 від 13.09.2016. Отже, кошти в сумі 74 023, 18 грн. на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточному рахунку позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Встановлено, що станом на час укладення договору та перерахування коштів на рахунок, у банку були відсутні будь-які підстави відмовити у зарахуванні коштів або підстави вважати, що правочин є нікчемним. Також суттєвим є те, що договір був укладений, а кошти зараховані ще до прийняття постанови Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ "Про віднесення ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" до категорії неплатоспроможних".

На думку суду, уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду.

Отже, дані про поточний рахунок ОСОБА_1 №701 (на суму 74 023, 18 грн.) мали бути включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п.5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Разом з тим, у позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просить включити її до зазначеного переліку.

Згідно ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При цьому суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

З урахуванням викладеного суд, надавши оцінку наданим доказам, вважає, що належним способом захисту, необхідним для захисту прав позивача, є визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_1 до переліку рахунків ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та зобов'язання уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_1 саме до цього переліку.

Згідно із п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Суд відступає від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.02.2016 №21-4846а15, щодо не поширення юрисдикції адміністративних судів на правовідносини, які врегульовані нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та належного їх розгляду за правилами господарського судочинства. Зокрема, Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" включити дані про поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 (в межах гарантованої суми відшкодування із майновими вимогами у сумі 73 000 грн. та відсотками - 1 023, 18 грн., що разом становить 74 023, 18 грн.) до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29000, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) 1 280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень) судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/Д.А. Божук
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.А. Божук