Справа № 165/2681/16-а
Суддя: Нєвєров І. М.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/2681/16-а
Номер провадження: 2-а/156/23/17
рядок статзвіту 2.19.6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Нєвєров І.М. розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 1832 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько -Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свій позов обґрунтовує тим, що з 04.01.2016 року у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона отримує пенсію по ІІ групі інвалідності на загальних підставах. На момент визнання її особою з інвалідністю ІІ групи вона перебувала на державній службі, а саме : на посаді помічника судді в Нововолинському міському суді Волинської області, та мала стаж державної служби більше десяти років, починаючи з 14 жовтня 2002 року. На даний час продовжує займати вказану посаду. 06 грудня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 15 грудня 2016 року Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило у призначенні пенсії. Вважає дану відмову незаконною та просить зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII згідно довідок № 478 від 01.12.2016 року та № 479 від 01.12.2016 року територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, починаючи з 6 грудня 2016 року, із включенням до розміру заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років та інше.

В письмових запереченнях на позов відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання , розмір якої призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ». З 1 травня 2016 року вступив в дію новий Закон України «Про державну службу», яким передбачено право на призначення пенсії на спеціальних умовах державним службовцям. Згідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» для осіб, які на день набрання чинності цим законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України,1993 №52 із наступними змінами) зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно чинної ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-13 мають право на одержання пенсії державних службовців особи, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, але які на час досягнення зазначеного віку мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. З огляду на вказаний Закон в двох редакціях не передбачено призначення пенсії по інвалідності. Адміністративний позов не визнають в повному обсязі.

Оглянувши матеріали адміністративної справи в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважаю, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Встановлено, що ОСОБА_1 з 14 жовтня 2002 року по даний час працює в Нововолинському міському суді Волинської області , а саме: з 14.10.2002 року по 17.01.2005 року працювала на посаді секретаря судових засідань; з 18.01.2005 року по даний час - на посаді помічника судді, що підтверджується записами , здійсненими у трудовій книжці( а.с.8, 9). Стаж роботи на державній службі станом на 04.07.2016 року згідно розрахунку стажу становить 13 років 08 місяців 19 днів. ( а.с.11) . Відповідно до запису, здійсненому у трудовій книжці №20, з 04.07.2016 року позивач призначена на посаду помічника судді патронатної служби. (а.с.10)

З 04.01.2016 року позивач перебуває на обліку в Іваничівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок загального захворювання , призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, на момент визнання позивача ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи вона перебувала на державній службі та мала стаж державної служби більше десяти років.

06 грудня 2016 року позивач звернулася до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про переведення її на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 15 грудня 2016 року Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Частиною третьою ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.6 ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції 1993 року ), яка діяла на момент призначення пенсії та є чинною на даний час відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» в редакції 2015 року, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( 1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно до частини 1 та 2 Порядку, затвердженим Постановою КМ України від 03.05.1994, № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби" цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. (ч.1) До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; зокрема, на посадах помічників суддів.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 затверджений новий Порядок обчислення стажу державної служби, яким стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII "Про державну службу" та до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах помічників суддів. Відповідно до ст. 92 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 2015 року) час роботи на посадах патронатної служби зараховується до стажу державної служби та враховується при присвоєнні державному службовцю рангу в межах відповідної категорії посад, якщо до призначення на посаду патронатної служби він перебував на державній службі та після звільнення з посади патронатної служби повернувся на державну службу. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України. Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню. Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяючи забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами. За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Статтею5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Відносно вимоги позивача про включення до розміру заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років та інше суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії як державному службовцю, з 6 грудня 2016 року необхідно визнати незаконними та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII згідно довідок № 478 від 01.12.2016 року та № 479 від 01.12.2016 року територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, починаючи з 6 грудня 2016 року, із включенням до розміру заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років та інше.

Враховуючи вимоги ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46 64 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про державну службу", ч.6 ст. 37 Закону України "Про державну службу" ( в редакції 1993 року) , Законом України "Про оплату праці", ст.ст. 6, 17,18, 69, 70, 87, 160 - 163, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повістю. Визнати дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії як державному службовцю з 6 грудня 2016 року незаконними.

Зобов'язати Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1, пенсію державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII згідно довідок № 478 від 01.12.2016 року та № 479 від 01.12.2016 року територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, починаючи з 6 грудня 2016 року, із включенням до розміру заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років та інше.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Нєвєров