Справа № 578/1185/16-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 р.Справа № 578/1185/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання - Медяник А.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 16.12.2016 по справі № 578/1185/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу прикордонної служби "Славгород" Краснопільського району Сумської області, ОСОБА_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 16.12.2016 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Відділу прикордонної служби "Славгород" Краснопільського району Сумської області (далі - відповідач), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2).

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 16.12.2016 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення є незаконним, оскільки внаслідок відсутності на дорозі, де було зупинено позивача, знаку "В'їзд заборонено", передбаченого чинним законодавством, останній не був обізнаний, що знаходиться на місцевості, на якій діють встановлені чинним законодавством обмеження.

Відповідач та третя особа подали письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягали на законності судового рішення та просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Cудом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 21.11.2016 о 01:30 год. був виявлений прикордонним нарядом від ВПС «Славгород» в межах контрольованого прикордонного району на напрямку населених пунктів Пороз (РФ) - Славгород (Україна) поблизу інформаційних покажчиків №182-183 в ході руху на транспортному засобі УАЗ номерний знак НОМЕР_1 дорогою, яка відсутня в реєстрі автомобільних доріг та веде до Державного кордону України. Тим самим вчинив порушення підпункту 1 пункту 2 Додаткових тимчасових обмежень у контрольованих прикордонних районах, затверджених наказом МВС від 07.09.2015 №1075, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення від 21.11.2016 серія СхРУ №123374.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення №123374 від 21.11.2016, складеною старшим лейтенантом ВПС "Славгород" ОСОБА_2, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 119,00 грн.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 202 КУпАП порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в'їзду - виїзду - тягне за собою накладення штрафу на громадян від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 23 Закону України "Про Державний кордон України" встановлено, що у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в'їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Відповідно до п. 5 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1147 "Про прикордонний режим" (далі - Положення про прикордонний режим) контроль за додержанням прикордонного режиму у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі здійснює Державна прикордонна служба у взаємодії з органами Національної поліції.

У необхідних випадках Державна прикордонна служба може запроваджувати додаткові тимчасові обмеження на в'їзд і провадження робіт у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які встановлюються наказом начальника органу охорони державного кордону, погодженим з місцевими державними адміністраціями, міськими радами міст обласного значення, територіальними органами Національної поліції, ДМС та регіональними органами СБУ.

Відповідно до пп. 1 п. 2 "Додаткових тимчасових режимних обмежень у контрольованих прикордонних районах", затверджених наказом МВС України від 07.09.2015 №1075, рух транспортних засобів (крім техніки та обладнання для агропромислового комплексу, задіяних у проведенні сільськогосподарських робіт) дорогами, які відсутні в реєстрі автомобільних доріг та ведуть до державного кордону, або на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон, контрольних пунктів в'їзду-виїзду та між населеними пунктами.

Відповідно до пункту 6 Положення про прикордонний режим, особи, винні у порушенні прикордонного режиму, несуть адміністративну або іншу відповідальність згідно із законодавством.

Посилання позивача на необізнаність про знаходження на дорозі, де діяли встановлені чинним законодавством обмеження, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наказ МВС України від 07.09.2015 №1075 оприлюднено у встановленому законом порядку, є чинним, а з урахуванням ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до Схеми раціональної мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення на 2019 рік по Краснопільському району Сумської області видно, що населений пункт Славгород з іншими населеними пунктами з'єднує лише дорога Р-45 (з населеними пунктами Мезенівка та Порозок) та О190607 (з населеним пунктом Рясне). У бік Державного кордону з населеного пункту через територію Славгородської сільської ради Краснопільського району не веде жодна дорога місцевого значення, яка була б занесена до реєстру автомобільних доріг.

Крім того, територія Славгородської сільської ради Краснопільського району межує з Державним кордоном України, дана місцевість, за винятком населених пунктів та місць масового відпочинку населення, входить до прикордонної смуги. Наявність інформаційно-вказівного знаку 5.71 "Початок прикордонної смуги" та 5.73 "Початок контрольованого прикордонного району" підтверджується листом філії "Краснопільський райавтодор "Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор".

Посилання апелянта на неточності протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення № 123374 колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірності оскаржуваної постанови начальника відділу прикордонної служби "Славгород", оскільки із протоколу № 123374 та постанови № 123374 чітко вбачається дата вчинення правопорушення та дата розгляду даної справи, а саме 21.11.2016 і цієї дати копія постанови була вручена ОСОБА_1

За таких обставин, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 16 грудня 2016 року по справі № 578/1185/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.І. Сіренко
Повний текст ухвали виготовлений 28.02.2017