Справа № 357/12196/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Шутовської І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року адміністративний позов - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року, позивач подав апеляційну скаргу, якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою поновити строк на звернення до адміністративного суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: 1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у даній справі є правомірність обчислення та виплати розміру щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік.

Сторонами не заперечується, що зазначена виплата нарахована позивачу 12 квітня 2016 року.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що зазначена виплата є щорічною та розраховується в залежності від мінімальних пенсій за віком.

Тобто станом на дату отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік не вбачається можливим визначення відповідності її розміру нормам, встановленим чинним законодавством України.

Так, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про здійснення перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік.

Листом №7285 від 04 жовтня 2016 року відповідач повідомив позивача про те, що щорічна грошова допомога у 2016 році виплачена позивачу відповідно до чинного законодавства України.

Отже, у жовтні 2016 року позивач дізнався про порушення його прав, свобод та законних інтересів, що і стало підставою для звернення до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом 25 жовтня 2016 року.

Так, колегія суддів дійшла висновку про дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду, встановлених ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладе, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 202, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22.02.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Безименна Н.В.