Справа № 2а/0770/1750/12
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2017 р. м. Київ К/800/36068/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Загороднього А.Ф.,

Пасічник С.С.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, третя особа - Державна екологічна інспекція у Закарпатській області, про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року та ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012року ОСОБА_4 пред'явила в суд позов, в якому просила визнати протиправними дії Державної виконавчої служби України та скасувати постанову ВП №29317206 від 26 червня 2012 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року визнано незаконним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції у Закарпатській області №152-о від 30 грудня 2012 року «Про звільнення ОСОБА_4» та зобов'язано Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області поновити ОСОБА_4 у Державній екологічній інспекції у Закарпатській області на аналогічній посаді з подібними трудовими функціями у відповідності до посади, з якої її було звільнено. Стягнуто на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2011 року по 11 квітня 2012 року. Постанова суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 1952,34 грн. звернута до негайного виконання.

На виконання постанови суду було видано виконавчий лист №2а-0770/616/2012 від 11 квітня 2012 року.

За заявою ОСОБА_4 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області Шутко О.М. виніс постанову від 23 квітня 2012 року ВП № 32298772 про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого листа та зобов'язав боржника негайно виконати рішення суду.

Листом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області №1208/02 від 27 квітня 2012 року повідомлено відділ ДВС про те, що інспекція звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду з заявою про роз'яснення резолютивної частини постанови суду від 11 квітня 2012 року.

За невиконання без поважних причин рішення суду щодо поновлення ОСОБА_4 на роботі у законодавчо обумовлені терміни, старший державний виконавець Шутко О.М. виніс постанову від 7 травня 2012 року про накладення на начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області штрафу у розмірі 340,00 грн.

Після винесення судом ухвали про роз'яснення рішення суду, відповідач листом №1394/7-416 від 11 травня 2012 року повторно зобов'язав Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області у строк до 21 травня 2012 року виконати виконавчий лист №2а-0770/616/2012.

Листом №1987/11 від 18 травня 2012 року боржник проінформував відділ ДВС про те, що у зв'язку з ліквідацією Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, в якій до звільнення працювала ОСОБА_4 та створення Державної екологічної інспекції у Закарпатській області проведено скорочення 1 штатної одиниці на пункті пропуску через державний кордон «Ужгород», у зв'язку з чим стягувачу запропоновано на вибір аналогічні посади з подібними трудовими функціями в іншій місцевості.

На адресу відділу ДВС надійшла копія наказу Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 28 травня 2012 року №80-о про поновлення з 29 травня 2012 року ОСОБА_4 на аналогічній вакантній посаді з подібними трудовими функціями у відповідності до посади, з якої її було звільнено, а саме, на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіаційного контролю в пунктах пропуску через державний кордон «Лужанка Дяково», пункт пропуску «Вілок» - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області.

Старший державний виконавець Шутко О.М виніс постанову серії ВП №32298772 від 29 травня 2012 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а-0770/616/2012 від 11 квітня 2012 року.

Вважаючи постанову відповідача від 29 травня 2012 року про закінчення виконавчого провадження протиправною позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є правомірною та прийнятою в рамках чинного законодавства.

Втім, колегія суддів з такими висновками судів не погоджується та вважає їх передчасними.

Відповідно до частини третьої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Такими органами державної виконавчої служби відповідно до статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Закарпатській області не входив до визначеного Законом України «Про державну виконавчу службу» переліку органів державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у справах, що розглядаються відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, не вирішив питання про заміну первинного відповідача на належного, перелік, яких визначено статтею 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», що призвело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, залишаючи без змін судове рішення, на дану правову помилку не звернув увагу.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допущене судами попередніх інстанцій порушення вимог процесуального законодавства є підставою для скасування оскаржуваних рішень і направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді судам слід враховувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення, суд касаційної інстанції ухвалює рішення за наслідком попереднього розгляду справи, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

А.Ф. Загородній

С.С. Пасічник