Справа № 2а/2570/626/2011
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/626/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Дякова В.І.,

при секретарі - Дурицькій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Борзнянського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, -

В С Т А Н О В И В :

Борзнянський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( далі Борзнянський РЦЗ ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю в розмірі 4227,64 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Борзнянському РЦЗ та за період з 08.07.2008 р. по 15.10.2008 р., та з 24.11.2008 р. по 19.05.2009р. отримувала допомогу по безробіттю. Під час перевірки даних Державної служби зайнятості, щодо виявлення осіб, які на день надання статусу безробітного не припинили приватну підприємницьку діяльність, або в період перебування у статусі безробітного її зареєстрували,було встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 N 307 сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 4227,64 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 03.03.2005 року подала до державного реєстратора заяву про припинення підприємницької діяльності, і тому, коли 08.07.2008 року звернулась до центру зайнятості, то вважала, що її за цей час вже знято з обліку як підприємця. Крім того, довідки надані Державною податковою інспекцією у Борзнянському районі та управлінням Пенсійного фонду України в Борзнянському районі підтверджують, що за час перебування на обліку в Борзнянському РЦЗ підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 не займалась та доходу не отримувала. Таким чином, своєї вини не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 р. №803-ХІІ безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Пунктом 1 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. N 219 передбачено, що до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні можуть звертатися всі незайняті громадяни, які бажають працювати, а також зайняті громадяни, які бажають змінити професію або місце роботи, влаштуватися на роботу за сумісництвом чи у вільний від навчання час.

ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Борзнянському РЦЗ та отримувала соціальні послуги та забезпечення відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Підпунктом «б» п. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

08.07.2008 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Борзнянського РЦЗ про надання їй статусу безробітного в якій зазначила, що вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою зайнятістю не займається, пенсії не отримує (а.с.16). Наказом від 08.07.2008 р. №НТ080708 відповідачу було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. З обліку була знята 16.10.2008 р. на підставі письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості (а.с.12). На підставі особистої заяви від 24.11.2008 р. та відповідно до наказу від 24.11.2008 р. №НТ081124 відповідачу поновлено статус безробітного та поновлено виплату допомоги по безробіттю (а.с.14, 17). 26.05.2009р. ОСОБА_1 знята з обліку у звязку з поданням письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості.

Відповідно до розрахунку Борзнянського РЦЗ сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 08.07.2008 р. по 15.10.2008 р. та з 24.11.2008р. по 19.05.2009 р. складає 4227,64 грн. (а.с.21,22)

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 зареєструвалась як фізична особа-підприємець, про що 01.03.2005 р. були включені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. ( а.с.25-26)

До державного реєстратора апарату Борзнянської райдержадміністрації відповідачем була подана заява від 03.03.2005 р. про припинення підприємницької діяльності, про що свідчить нотаріально посвідчена копія вказаної заяви, що міститься в матеріалах справи ( а.с. 33), а також опис документів, які були надані ОСОБА_1 державному реєстратору для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення щодо припинення підприємницької діяльності з датою отримання цього опису 11.03.2005 року державним реєстратором ОСОБА_2 та підписом останнього (а.с.37).

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 р. №755-ІV державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та в той же день передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України повідомлення про внесення такого запису.

Таким чином, першим етапом припинення реєстрації фізичної особи-підприємця є внесення в Єдиний державний реєстр рішення підприємця про припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 14.03.2005 року було внесено рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності за номером - 1000099.

Відповідно до ч.16 ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» строк державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем не повинен перевищувати два робочих дні з дати надходження документів для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державний реєстратор у день державної реєстрації припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності зобов'язаний надіслати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Таким чином, суд вважає, що несвоєчасне проведення припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 не може бути поставлено в вину відповідача. Тому ОСОБА_1 не є особою, яка умисно не виконала своїх обов'язків та зловживала ними при наданні інформації у центр зайнятості, так як на час звернення до Борзнянського РЦЗ вважала, що реєстрація припинення її підприємницької діяльності вже відбулась.

Згідно ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведено, що шкоди завдано не з її вини.

Крім того, відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Борзнянському районі від 26.01.2011 №79, ОСОБА_1 перебувала на обліку у податковій інспекції як суб'єкт підприємницької діяльності та працювала на спрощеній системі оподаткування. Остання сплата єдиного податку відповідачем здійснювалась в березні місяці 2005 року. Останній звіт як платника податку ОСОБА_1 поданий за 1-й квартал 2005 року.

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі від 24.01.2011р. №364/03, ОСОБА_1 була зареєстрована в управлінні як суб'єкт підприємницької діяльності з 13.12.2002 року. 42 % від єдиного податку в рахунок сплати страхових внесків надходило до Фонду по грудень 2004 року .

Таким чином, відсутні докази отримання ОСОБА_1 доходу в зазначений позивачем період, в тому числі й від заняття підприємницькою діяльністю.

Сам по собі факт реєстрації громадянина в якості суб'єкта підприємницької діяльності не може бути підставою для відмови у визнанні особи такою, що має право на отримання забезпечення на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якщо така особа не здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не надав суду доказів, щодо неправомірності дій відповідача, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову так як позовні вимоги є необґрунтовані.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог Борзнянського районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д'яков В.І.