Справа № 2-а-497/10
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2010-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ІМЕНЕМ У К Р А ї Н И
25 травня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Романцові М.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1.
за участю відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного державного інспектора праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2 про скасування постанови від 31 березня 2010 року про накладення штрафу, суд -
У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким скасувати постанову Головного державного інспектора праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2 від 31 березня 2010 року як незаконну.
В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те. що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2010 року, постановленою Головним державним інспектором праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2 1.В. його було визнано винним за ст. 188-6 КУпАГІ та до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 гривень. Вважає, шо дії головного державного інспектора праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі при складанні постанови є незаконними з тих підстав, що його не було повідомлено про перевірку не менше ніж за 10 днів, крім того, існує мораторій на перевірку, згідно постанови Кабінету Міністрів України, крім податкової служби, а тому, інспектор не мала правових підстав для здійснення перевірки. Також, вважає, що на нього був накладений штраф у розмірі 1360 грн., що є незаконним, оскільки штраф, передбачений ст. 188-6 КУпАП. визначений у розмірі від 10 до 14 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі від 170 грн. до 238 грн.. що є значно меншим, ніж був накладений на нього, у зв'язку з чим. він вимушений звернутися до суду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.
Відповідач - головний державний інспектор праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, пояснивши суду, що її дії при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2010 року, здійснювалися в межах наданих повноважень та цілком відповідають чинному законодавству. У зв'язку з чим. просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд. вислухавши сторони, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким сторони обгрунтовували свої позиції по справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.
Згідно п.З ч. 1 ст.288 КУпАП. постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі)
або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, рішення якого є остаточним.
Відповідно до ст.289 КУпАП. скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно ст.251 КУпАП. доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 245. 280 КУпАП. провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи.
Встановлено, що 19 березня 2010 р. головним державним інспектором праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2 з провідним державним інспектором праці у Павлоградському регіоні ОСОБА_4, було відвідано офіс №319 по вул.Полтавській. 6.129 в м.Павлограді, де за юридичною адресою розташоване ТОВ «Січеслав». директором якого є ОСОБА_3 з метою перевірки на підставі виконання службових обов'язків згідно з Положенням про Держнаглядпраці. затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 р. №50 та графіком перевірок на березень 2010 р.. за пропозицією Павлоградського міськрайцентра зайнятості від
28.01.2010р. № 257.
Директора ТОВ «Січеслав» ОСОБА_3, відповідно до п. 3.1. - п. 3.3.1. Порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів. затвердженого наказом Міністерства праці га соціальної політики України від 21.03.2003 р. № 72. було ознайомлено зі службовим посвідченням інспектора, йому було роз'яснено обов'язки і повноваження інспекторів, обумовлено документи, які необхідно надати для перевірки.
Також, неодноразово було запропоновано ознайомитися з документами, визначеними в п. 2.4. Наказу №72 (Положенням про Держнаглядпраці. затвердженим постановою КМУ від 18.01.2003 р. № 50 та Положення про територіальну державну інспекцію праці у Дніпропетровській області), за наявності яких, відповідно до п. 2.3. Наказу № 72. інспектор праці має право безперешкодно в будь-який час без попереднього повідомлення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування: підприємства, робочі органи виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного соціального страхування, виробничих приміщень суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які використовують найману працю.
Жодного документу на перевірку ОСОБА_3 не було надано, мотивуючи це тим. що він офіційно поштою повинен бути попереджений про перевірку за 10 днів до її початку.
Відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №50. посадові особи Держнаглядпраці (головні державні інспектори праці. їх заступники, державні інспектори праці), мають право безперешкодно в будь-який час без попереднього інформування з пред'явленням службового посвідчення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування адміністративні і виробничі приміщення роботодавців, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загатьнообов'язкового державного соціального страхування, таким чином дії інспектора відповідають чинному законодавству.
За таких обставин, посилання позивача щодо попередження про перевірку за 10 днів до її початку, не грунтуються на законі.
Відповідно до змін, внесених Законом України від 19.02.2009 р. №1027-УІ до ст.188-6 КУпАП. «Невиконання законних вимог посадових осіб органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цих органів - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян», тобто від 850 до 1700 грн.
Таким чином, накладення штрафу за створення перешкод для діяльності інспектора у розмірі 1360 грн. відповідає вимогам чинного законодавства.
Згідно п.5 Указу Президента «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» від 23.07.1998 р. №817/98 зі змінами, чітко встановлений перелік органів виконавчої влади, які уповноважені від імені держави здійснювати перевірку фінансово- господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності. Державна інспекція праці не входить до цього переліку, не здійснює перевірки фінансово-господарської діяльності, а здійснює додержання законодавства про працю.
Постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок координації проведення планових виїзних перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності контролюючими органами» від 29.01.1999 р. №112 прийнята на виконання вищевказаного Указу і тому не поширюється на Державну інспекцію праці.

Відповідно до листа Держнаглядпраці від 01.07.2009 р. №2182. щодо застосування Постанови Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31.12.2010 р.» №502 від 21.05.2009 р.. не визначено, які питання підпадають під державний нагляд і контроль за цією постановою та не враховано вимоги міжнародного права, яке передбачає, що кожна держава, яка є стороною міжнародного договору, зобов'язана свої національні закони привести у відповідність актам міжнародного права. При підготовці вищезазначеної постанови не враховано переважне право міжнародних договорів, які мають вищу юридичну силу і. як наслідок, між нормами конвенцій щодо повноважень інспекторів праці при здійсненні державного контролю за додержанням законодавства про працю суб'єктами господарювання та постановою існує протиріччя.

Отже, права та обов'язки державних інспекторів праці визначаються і міжнародними актами, зокрема. Конвенцією Міжнародної організації праці 1947 року №81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1985-1V.

та Конвенцією Міжнародної організації праці №129 за 1969 рік про інспекцію праці-в, сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1986-IV.

Статтею 15 Закону України "Про міжнародні договори України" встановлено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Для держав-членів МОП конвенції Міжнародної організації праці є обов'язковими у разі їх ратифікації.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Абзаци 1.2 п.1 Постанови щодо тимчасового припинення проведення планових перевірок суб'єктів господарювання та установлення обмеження щодо проведення позапланових перевірок суб'єктів господарювання не відповідають статті 16 Конвенції №81. відповідно до якої, контрольні заходи проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних положень законодавства.

Абзац 4 п.1 Постанови щодо прийняття рішення про застосування до суб'єктів господарювання фінансових і адміністративних санкцій лише у разі невиконання ними протягом ЗО діб від дня одержання приписів про усунення виявлених порушень (крім порушень, що неможливо усунути) не відповідає статті 18 Конвенції МОП №81 де зазначено, що національним законодавством передбачаються та ефективно застосовуються відповідні санкції за порушення законодавчих положень, застосування яких підлягає контролю з боку інспекторів праці, та за протидію інспекторам праці під час здійснення їхніх обов'язків.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання представника позивача на те. що проведення перевірки є незаконним, а акт перевірки №04-10-83/53 від 31.03.2010 року (арк.с.6). протокол про адміністративне правопорушення №04-10-83/41 від З ПОЗ.2010 року (арк.с.5) та постанова по справі про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2010 року (арк.с.4) є необгрунтованими, суд не приймає до уваги, оскільки не основані на законі.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.106 КАС України, представником позивача не надано доказів на підтвердження обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги, зокрема на підтвердження факту відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП.

Таким чином, інших обставин, на яких, відповідно до норм ч.І ст.71 КАС України грунтуються вимоги позивача, на підтвердження незаконності дій головного державного інспектора праці / Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2, представником позивача не надано. Доводи представника позивача з приводу відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення є безпідставними та зводяться до уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, позивач ОСОБА_3 повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.69-70 КАС України, зазначені ним обставини, таких доказів він не надав суду.

Тоді як відповідач, відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, щодо обов'язку доказування правомірності прийнятого рішення, надала суду докази правомірності її дій. що підтверджується: актом перевірки №04-10-83/53 від 31.03.2010 року (арк.с.6). протоколом про адміністративне правопорушення №04-10-83/41 від 31.03.2010 року (арк.с.5). постановою по справі про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2010 року (арк.с.4) відносно директора ТОІЗ «Січеслав» ОСОБА_3, складеними згідно вимог ст.ст.256. 276-283 КУпАП.

Інші посилання представника позивача в судовому засіданні, правового значення для вирішення зазначеного спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають, твердження представника позивача є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається представник позивача, не грунтуються на законі.

За таких обставин та за відсутності будь-яких доказів, наданих з боку представника позивача щодо незаконності дій головного державного інспектора праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2 по накладенню адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. по постанові у справі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2010 року, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного. керуючись ст.9 Конституції України, ст. 15 Закону України "Про міжнародні договори України", п.5 Указу Президента «Про деякі заходи з перегулювання підприємницької діяльності» від 23.07.1998 р. №817/98, Положенням про Держнаглядпраці. затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 р. №50. ст.ст.251. 254. 280 КУпАП. ст.ст. 2.6.8.9.69.71,99.100.104.159.160.163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративної позовної заяви ОСОБА_3 до Головного державного інспектора праці у Дніпропетровській області у Павлоградському районі ОСОБА_2 про скасування постанови від 31 березня 2010 року про накладення штрафу - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного

адміністративного суду шляхом подачі через Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови заяви про

апеляційне оскарження постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Н.В. Токар