Справа № 551/1186/16-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 р.Справа № 551/1186/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Яреськівської сільської ради на постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 04.01.2017р. по справі № 551/1186/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Яреськівської сільської ради

третя особа Уповноважений Верховної Ради України з прав людини

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

05 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1, звернувся до Шишацького районного суду з адміністративним позовом до Яреськівської сільської ради, в якому просив суд:

- визнати дії Яреськівської сільської ради щодо відмови у наданні доступу до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 14.11.2016 року незаконними;

- зобов'язати Яреськівську сільську раду надати доступ до публічної інформації на запит, а саме: зобов'язати Яреськівську сільську раду надати ОСОБА_1 копії рішення Яреськівської сільської ради за період з 01.01.2016 року по 15.11.2016 року, завірені належним чином

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що вважає відмову відповідача у наданні інформації на запит у відповідності до норм Закону України " Про доступ до публічної інформації" необгрунтованою, безпідставною, такою що порушує права, свободи та інтереси позивача.

Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 04.01.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Яреськівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - задоволені частково.

Визнано незаконними дії Яреськівської сільської ради щодо відмови у наданні доступу до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 14 листопада 2016 року.

Зобов'язано Яреськівську сільську раду надати ОСОБА_1 доступ до публічної інформації за його запитом від 14 листопада 2016 року шляхом надання копій рішень Яреськівської сільської ради, прийнятих в період з 01 січня 2016 року по 15 листопада 2016 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 15 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Яреськівської сільської ради із запитом від 14.11.2016 про надання інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». У вказаному запиті позивач просив надати йому завірені належним чином копії рішень Яреськівської сільської ради за період з 01.01.2016 по 15.11.2016 року в електронному вигляді. Вказаний запит був отриманий відповідачем 15.11.2016 про що свідчить відповідний вхідний реєстраційний номер (а.с.11).

Відповідач своїм листом від 18 листопада 2016 року № 02-35/986 відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації на підставі п.2 ч.5 ст. 19, п. 4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зокрема відмова мотивована тим, що у запиті не зазначено вид запитуваної інформації, її назва, відомі реквізити чи зміст запитуваних рішень. При цьому кожний з запитуваних документів чи їх частина є самостійним предметом запиту на інформацію. В зв'язку з цим сільська рада не в змозі визначити розмір та спосіб сплати фактичних витрат на копіювання та пересилку копій документів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи в наданні інформації на запит відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб'єктів стосовно отримання публічної інформації, врегульовані Конституцією України, Законами України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" та відповідними спеціальними законами.

Згідно з ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія судів вважає, що запитувана позивачем інформація є саме публічною, а доступ до неї регулюється Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Положеннями статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідач є розпорядником інформації в розумінні статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

До обов'язків розпорядників інформації, зокрема, віднесено надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації (п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

З матеріалів справи вбачається, що листом від 18.11.2016 № 02-35/985, відповідачем відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації, у зв'язку з невідповідністю надісланого ним запиту вимогам пункту 2 ч. 5 ст. 19 Закону 2939-VI, тобто у запиті не зазначено реквізитів запитуваних рішень сільської ради, кожне з яких, на думку відповідача, повинно бути самостійним предметом запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з пунктом третім частини 5 статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію має містити серед іншого загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Таким чином, проаналізувавши наведені нормативно - правові акти, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що запит позивача про надання йому копій рішень Яреськівської сільської ради за період з 01.01.2016 по 15.11.2016 року, відповідає вказаним у вищенаведеній нормі права критеріям.

Посилання відповідача на те, що вказаний запит не містить в собі прохання надати конкретну публічну інформацію, як це передбачено п.2 ч.5 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», є помилковим, оскільки відповідно до вказаної норми права загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, останній повинен містити, якщо запитувачу це відомо.

Доступ до інформації серед іншого забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмовляючи в наданні інформації на запит відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Шишацького районного суду Полтавської області від 04.01.2017 року по справі № 551/1186/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Яреськівської сільської ради залишити без задоволення.

Постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 04.01.2017р. по справі № 551/1186/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2017 р.