Справа № 607/14998/16-а
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2017 Справа №607/14998/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря с/з - Осів І.В., позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Легкого В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, у якому просить визнати дії Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року в розмірі 70 відсотків із заробітної плати згідно з довідками Тернопільської обласної державної адміністрації №89 від 14 грудня 2016 року та №95 від 22 грудня 2016 року з врахуванням підвищень з 01 грудня 2015 року; а також провести перерахунок - з 01 травня 2016 року в розмірі 70 відсотків із заробітної плати згідно з довідками Тернопільської обласної державної адміністрації №88 від 14 грудня 2016 року та №95 від 22 грудня 2016 року, з врахуванням підвищень з 01 травня 2016 року заробітної плати державних службовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та Постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 в редакції чинній на день призначення їй пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 25 грудня 2014 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 70 % від суми заробітної плати. На звернення позивача до Тернопільської обласної державної адміністрації про видачу довідок про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, їй було видано довідки лише про складові заробітної плати станом на 01 грудня 2015 року та 01 травня 2016 року, у зв'язку з тим, що на даний час відсутні правові підстави для видачі таких довідок. ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про перерахунок пенсії з підстав зростання з 01 грудня 2015 року та 01 травня 2016 року заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, долучивши відповідні довідки № 89 та № 88 від 14 грудня 20169 року про складові заробітної плати та довідку № 95 від 22 грудня 2016 року «Про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією», що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак 26 грудня 2016 року відповідачем було надіслано їй листа за № 700/Г-11, згідно якого позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ з 01 червня 2015 року, раніше призначені пенсії не перераховуються, тому, провести перерахунок пенсії немає можливості. Крім того, позивач зазначає, що до обчислення пенсії не були включені виплати, з яких в повному обсязі нараховано і сплачено страхові внески, зокрема: з індексації її заробітної плати, з матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань тощо, загальна сума яких згідно довідки № 95 від 22 грудня 2016 року складає більше 26 тис. грн. Позивач вважає відмову відповідача щодо перерахунку пенсії протиправною, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, підтримав письмові заперечення, які були надіслані на адресу суду. В обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону №3723-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 у редакції, яка втратила чинність. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ з 01 червня 2015 року, раніше призначені пенсії не перераховуються, оскільки до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було. Статтею 90 ЗУ «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку з збільшенням грошового забезпечення працюючих осіб. Позивач подала довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, затверджену Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1, виключено на підставі постанови Пенсійного фонду України від 04.07.2016 року №15-2.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Законом України «Про державну службу» встановлюються чіткі критерії, за яких державний службовець має право на пенсійне забезпечення. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (в редакції на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

ОСОБА_2 із 25 грудня 2014 року отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу», у розмірі 70 % від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

23 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про перерахунок пенсії з підстав зростання з 01 грудня 2015 року та з 01 травня 2016 року заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям.

Як вбачається із листа Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 26 грудня 2016 року № 700/Г-11, ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 №213-VІІІ з 01 червня 2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». З 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), нормами якого не передбачено проведення перерахунків пенсій. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено право державних службовців лише на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723-ХІІ. Тому, провести перерахунок пенсії немає можливості. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865, було передбачено, що перерахунок пенсії проводився, виходячи із заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено пенсію.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013, підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям проведено з 01 грудня 2015 року. Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено внести до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 зміни, а саме: пункт 4 виключити; абзац перший пункту 5 викласти в такій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Вказані зміни застосовуються з 01 грудня 2015 року.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» втратила чинність.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як Законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Згідно із статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII в редакції чинній із 01 січня 2015 року до 01 травня 2016 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Станом на грудень 2016 року, на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про перерахунок пенсії, вказана стаття Закону № 3723-ХІІ втратила чинність.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих осіб.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом до 01 січня 2015 р., а саме статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в подальшому, законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось і станом на грудень 2016 року воно не регламентує права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця та порядку і умови здійснення такого перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року у справі № 484/1671/16-а.

Водночас, при вирішенні спірних правовідносин суд враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09 жовтня 1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд дійшов висновку, що пенсія позивачу призначена у 2014 році на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити у грудні 2016 року за ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка до 01 січня 2015 року дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку.

Разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, та на момент його звернення до відповідача із заявою від 23 грудня 2016 року щодо перерахунку пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ та Постанова Кабінету Міністрів України № 865, яку спершу було викладено в іншій редакції, втратили чинність і жодним іншим нормативно-правовим актом не визначено ні право особи, яка отримує пенсію державного службовця, на здійснення її перерахунку, ні порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене суд приходить до переконання, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної їй пенсії з підстав зростання з 01 грудня 2015 року та з 01 травня 2016 року заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення зазначеного перерахунку пенсії, оскільки правові норми, які передбачали можливість проведення перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців втратили чинність, а тому приймаючи рішення про відмову у проведенні перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії Тернопільське об'єднань управління Пенсійного фонду України діяло на підставі та у межах наданих повноважень, у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Разом з тим, позивач також зверталася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням надбавки за високі досягнення в праці, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, однак листом від 23 лютого 2017 року № 76/0-11 їй відмовлено у такому перерахунку з аналогічних підстав, які були викладені у листі від 26 грудня 2016 року № 700/Г-11. Крім того, у листі зазначено, що статтею 50 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-УПІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця, виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою, премії (у разі встановлення). Інші грошові винагороди, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога та суми індексації даною статтею не передбачені.

Так, за змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723 передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, та сума індексації входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, 14 травня 2013 року у справі № 21-125а13, 28 травня 2013 року у справі №21-97а13, в яких визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Вказаний висновок, у відповідності до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Усі виплати ОСОБА_2 за період з 01 грудня 2009 року по 30 листопада 2014 року, на які нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зазначені в Довідці № 95 від 22 грудня 2016 року про складові заробітної плати за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією.

Заперечення відповідача про те, що у зв'язку із вступом в законну силу ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року з 01 червня 2015 року, п.5 Прикінцевих положень, а також із набранням чинності 01 травня 2016 року ЗУ «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, відсутні підстави для перерахунку пенсій, суд не бере до уваги, оскільки підставою для перерахунку не є підвищення розміру заробітної плати, а неврахування всіх належних виплат для призначення пенсії, тому на вказані правовідносини не можуть поширюватися нормативно-правові акти, які прийняті пізніше.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що при призначенні пенсії позивача були порушені її права, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії у розмірі 70% сум заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, та індексації заробітної плати за період 2009-2014 роки відповідно до довідки про складові заробітної плати за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією №95 від 22 грудня 2016 року, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

Разом з тим, як убачається із матеріалів адміністративного позову, позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсійні виплати є періодичною (щомісячною) виплатою, а тому про порушення своїх прав позивач повинен був дізнаватись кожного місяця під час її отримання. Відтак суд вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду без поважних причин.

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З позовної заяви та матеріалів справи суд не вбачає підстав для визнання поважними причин пропущення строку для звернення до суду з позовними вимогами в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 01 травня 2016 року по 28 червня 2016 року, а тому позовні вимоги в цій частині слід залишити без розгляду.

Керуючись ч.2 ст.11, ст.ст. 17,50, 72, 86, 99, 100, 158, 160, 162, 163, 186, 244-2 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, ч.1 ст.37, ст.37-1 Закону України «Про державну службу», ст.2 Закону України «Про оплату праці», Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року, Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року, Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити пенсію щодо позовних вимог за період з 01 травня 2016 року по 28 червня 2016 року - залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не включення до складових заробітної плати, з якої нараховувалася пенсія ОСОБА_2, як державному службовцю, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, сум нарахованої індексації протиправними.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії у розмірі 70% сум заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, та індексації заробітної плати за період 2009-2014 роки відповідно до довідки про складові заробітної плати за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією №95 від 22.12.2016 року, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 28 червня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяВ. М. Позняк