Справа № 404/5729/16-а(2а/404/1180/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2017 рокусправа № 404/5729/16-а(2а/404/1180/16)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2016 року по справі № 404/5729/16-а (2а/404/1180/16) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кіровограді Шевченка Антона Юрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кіровограді Шевченка А.Ю. (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд скасувати постанову від 29.08.2016 року серії АР № 326357 у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що при розгляді справи відповідачем не надано жодних доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена без дотримання відповідної процедури, не було взято до уваги пояснення відносно скоєного адміністративного правопорушення, особа, що винесла постанову повинна при розгляді справи про адміністративне правопорушення розглянути складений протокол та інші матеріали, чого здійснено інспектором не було. Апелянт вказував, що ним було здійснено вимушену зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 5.41 для уникнення аварійної ситуації та висадки пасажира на зупинці громадського транспорту, при цьому автомобіль був з увімкненими аварійними сигналами. Апелянт вказував, що він як водій, здійснив вимушену зупинку в місці, де зупинку заборонено, але при цьому вжив заходів по уникненню аварійної ситуації.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення відносно позивача розглянута повно, всебічно та об'єктивно, відповідно до вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції посилався на те, що порушення Правил дорожнього руху зафіксовано відеодоказами, сам позивач не заперечував проти того, що він здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знака «Пункт зупинки автобуса». Суд першої інстанції вказував, що позивач не навів причин, по яким він здійснив зупинку у забороненому місці.

Матеріалами справи встановлено, що Інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кіровограді Шевченка А.Ю. 29.08.2016 року складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, (мовою тексту постанови) автомобіль Geely MR7151A, номерний знак НОМЕР_1 29.08.2016 року о 12 год. 00 хв. у м. Кропивницькому по вулиці Шевченка 26, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.41 (зупинка автобуса), чим порушив вимоги п.п. 15.9. «е» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує проти того, що 29.08.2016 року о 12:00 год., дійсно не виконав вимоги знаку «Пункт зупинки автобуса», пояснюючи це тим, що зупинка була вимушеною.

В матеріалах справи наявний технічний носій - диск з відеозаписом на якому зафіксовано порушення та дії під час складання постанови про накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Колегія суддів зазначає, що для визнання особи винною у вчинені адміністративного правопорушення обов'язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина у діях.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів. В матеріалах справи є відеозапис як доказ вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 5.41.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, передбачено інформаційні знаки: «Пункт зупинки автобуса». Знак встановлює місце зупинки автобуса, висадки та посадки пасажирів.

Як вбачається з фототаблиці, знак «Пункт зупинки автобуса» дійсно знаходиться на видному місці, біля знаку здійснюють зупинку автобуси громадського транспорту.

Згідно п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегія суддів вказує на наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП, а саме, порушення вимог пп. «е» 15.9 Правил дорожнього руху. Сума штрафу відповідає ч. 1 ст. 122 КУпАП у редакції, що діяла на час вчинення правопорушення.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2016 року по справі № 404/5729/16-а (2а/404/1180/16) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно вимог статей 211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий