Справа № 677/1254/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 677/1254/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вознюк Р.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

21 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання протиправними дій територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області щодо нарахування на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 14 вересня 2016 року 29 362,36 грн.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2016 року заяву задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

21 лютого 2017 року від представника відповідача до Вінницького апеляційного адміністративного суду за вх. № 3132/17 надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Красилівського районного суду Хмельницької області 25 серпня 2015 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року вказану постанову залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 14 вересня 2016 року в справі К/800/197/16 касаційну скаргу представника відповідача задоволено частково. Змінено судові рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року в частині визначення способу захисту порушеного права позивача зі стягнення компенсації за несвоєчасну виплату коштів на зобов'язання у проведенні компенсації.

20 жовтня 2016 року ОСОБА_2 отримав виконавчий лист та 24 жовтня 2016 року передав його до виконання.

22 листопада 2016 року позивач отримав від державної виконавчої служби розрахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за номером 924/16 вих. згідно до якого відповідачем нарахована компенсація за несвоєчасне нарахування та виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень та виплату грошового утримання судді з липня 2005 року по травень 2015 року за період роботи на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду в сумі 29362 грн. 36 коп.

Вважаючи дії відповідача протиправними щодо неповного нарахування суми виплати позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2016 року заяву задоволено.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 14 вересня 2016 року в справі К/800/197/16 зобов'язано відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу компенсації втрати частини доходів за несвоєчасне нарахування та виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з липня 2005 року по травень 2015 року та виплату грошового утримання судді за вказаний період.

Згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області № 924/16 відповідачем на виконання вищезазначеної постанови позивачу було нараховано компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасне нарахування та виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з липня 2005 року по травень 2015 року в сумі 29362,36 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов, прийшов до висновку, що відповідачем не було забезпечено належного виконання постанови Вищого адміністративного суду від 14 вересня 2016 року.

Надаючи оцінку правомірності нарахування суми компенсації відповідачем, суд в своєму рішенні робить розрахунок лише на власних припущеннях, беручи за основу рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року згідно до якого судом було стягнуто на користь ОСОБА_2 відповідну компенсацію в сумі 34822,54 грн.

Однак, Вищий адміністративний суд України в своєму рішенні по даній справі зазначив, що повноваження суду при вирішенні даної справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до положень цієї норми, зокрема пункту 4 частини 2, та з урахуванням вимог, викладених у статтях 21, пункті 4 частини четвертої статті 105, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів лише на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, дією або бездіяльністю, або у випадках, передбачених законом. В решті суд повинен визнати дії, рішення або бездіяльність неправомірними і зобов'язати відповідача провести певні нарахування та виплату належних сум згідно із законом, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 28 жовтня 2008 р (справа № 21-).

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач виконуючи свої безпосередні функції, провів нарахування оспорюваної компенсації згідно відповідної формули.

А тому, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, оскільки доводи позивача та суду ґрунтуються лише на припущеннях.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд за ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В силу вимог ст. 71 КАС України, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 69-70 КАС України, що відповідачем було невірно чи з порушенням проведено нарахування розміру компенсації.

Отже, на підставі викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач в даному випадку діяв на підставі, в межах та в спосіб, визначених Конституцією та Законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України вказує, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.