Справа № 156/400/16-а 2-а/156/22/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Справа № 876/5698/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іваничівської селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 11 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

07 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до Іваничівської селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Іваничівської селищної ради№ 3/42 від 26.04.2016 року «Про відміну рішення №2/55 від 17.02.2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для гаражного будівництва громадянину ОСОБА_1».

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 11 липня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Іваничівської селищної ради від 26 квітня 2016 року № 3/42 «Про відміну рішення № 2/55 від 17 лютого 2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для гаражного будівництва громадянину ОСОБА_1»

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що оскільки між сторонами фактично існує спір про право, тому вимоги позивача повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У судове засідання представники сторін не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 17 лютого 2016 року Іваничівська селищна рада своїм рішенням № 2/55 надала позивачу, ОСОБА_1, жителю АДРЕСА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва орієнтовною площею 0,01 га в АДРЕСА_1 з земель житлової та громадської забудови селищної ради не наданих у власність та постійне користування. Зазначеним рішенням Івавничівська селищна рада також зобов'язала ОСОБА_1 замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва орієнтовною площею 0,01 га в АДРЕСА_1 в юридичних та фізичних осіб, які мають сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно доЗакону України «Про землеустрій» та проект землеустрою подати для розгляду та затвердження у встановленому законом порядку. (а.с.5).

26 квітня 2016 року Іваничівська селищна рада прийняла рішення № 3/42, яким відмінила рішення селищної ради № 2/55 від 17 лютого 2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для гаражного будівництва ОСОБА_1». (а.с. 6).

Вказане рішення прийняте на підставі заяви ОСОБА_2 та архівного витягу з рішення виконавчого комітету Іваничівської селищної ради народних депутатів Іваничівського району від 5 серпня 1993 року № 60 відповідно до якого ОСОБА_2 було дозволено будівництво гаража для тимчасового користування з легко зібраних конструкцій по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Не погодившись з таким рішенням, позива оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно пункту 41 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради на її пленарних засіданнях належить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, зокрема, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційним Судом України в рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі N 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відтак, компетенція органів місцевого самоврядування на скасування, внесення змін до попередніх рішень обмежена у разі виникнення правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законів інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Рішення Іваничівської селищної ради № 2/55 від 17 лютого 2016 року, яке скасоване рішенням Іваничівської селищної ради № 3/42 від 26 квітня 2016 року, є ненормативними правовими актами та вказаними рішеннями вирішено питання щодо документального оформлення права власності позивача на гараж, що свідчить про виникнення правовідносин, пов'язаних з реалізацією права власності позивача.

З огляду на виникнення у позивача певних суб'єктивних прав щодо гаража відповідно до рішення Іваничівської селищної ради № 2/55 від 17 лютого 2016 року, а також той факт, що позивач як суб'єкт правовідносин, що виникли на підставі цього рішень, заперечує проти припинення таких правовідносин, суд дійшов правильного висновку про відсутність у органу місцевого самоврядування компетенції на скасування раніше прийнятих рішень.

Вказане означає, що рішення Іваничівської селищної ради від № 2/55 від 17 лютого 2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для гаражного будівництва ОСОБА_1» могло бути скасоване лише у судовому порядку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку відсутній спір про право, а оскаржується ненормативний правовий акт відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 11 липня 2016 року у справі № 156/400/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено 24 лютого 2017 року.