Справа № 826/16830/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Лисенко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, третя особа: Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, третя особа: Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви просять:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві №697 від 14.08.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

2) поновити на роботі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, та у зв'язку з ліквідацією на підставі пункту 9, 12 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", перевести ОСОБА_2 на роботу до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України або іншу посаду рівнозначну за обсягом функціональних обов'язків та повноважень, а ОСОБА_3 перевести на роботу до поліції Головного управлінні Національної поліції у м. Києві, на іншу посаду рівнозначну за обсягом функціональних обов'язків та повноважень;

3) стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.08.2015 до дати винесення судового рішення та допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивачів на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу;

4) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України №504 від 30 липня 2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління в м. Києві", згідно якого начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського районного управління ГУ МВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_4 попереджено про неповну посадову відповідальність.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5, подали апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, старший лейтенант міліції ОСОБА_3 з грудня 2017 року відповідно до наказу Подільського РУГУ МВС України в м. Києві №165 о/с, старший лейтенант міліції ОСОБА_2 з жовтня 2007 року відповідно до наказу Подільського РУГУ МВС України в м. Києві №125 о/с та капітан міліції ОСОБА_4 з серпня 2003 року відповідно до наказу ЛДВС №112 о/с проходили службу в органах внутрішніх справ.

Згідно з наказом ГУ МВС від 30 липня 2015 року №504 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов'язків щодо забезпечення контролю за службовою діяльністю підлеглих, відсутності належної профілактичної роботи щодо дотримання особовим складом підрозділу дисципліни та законності, що призвело до надзвичайної події, та порушення вимог статті 8 Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України, начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ капітана міліції ОСОБА_4 попереджено про неповну посадову відповідність, а за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в ігноруванні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статті 7 Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України, пункту 4 розділу 3 та розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, що призвело до скоєння надзвичайної події, на оперуповноваженого сектору БНОН Подільського РУ ГУМВС України у м. Києві старшого лейтенанта міліції на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до наказу ГУ МВС №697 о/с від 14.07.2015 «Щодо особового складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 20.08.2015 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з підпунктом "є" (за порушення дисципліни) пункту 64: старшого лейтенанта міліції оперуповноваженого відділу карного розшуку Подільського РУГУ ОСОБА_3 та старшого лейтенанта міліції оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ ОСОБА_2 (підстава наказ ГУ МВС №504 о/с від 30.07.2015).

Не погоджуючись з такими наказами відповідача щодо звільнення зі служби ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та наказом про попередження про неповну посадову відповідність ОСОБА_4, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду їх необґрунтованість та безпідставність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Вирішуючи спір суд керується Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

За умовами статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 11 листопада 2014 року слідчим відділом прокуратури міста Києва внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001333 за попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень передбачених частиною першою статті 14, частиною другою статті 189, частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України. 10 червня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України.

Наказом ГУ МВС №780 від 20.07.2015 «Про призначення та проведення службового розслідування», з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку за фактом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України, оперуповноваженими відділу БНОН Подільського РУГУ старшими лейтенантами міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідачем проведено службове розслідування, за результатом якого складено висновок від 30 липня 2015 року (далі по тексту - висновок службового розслідування).

У висновку службового розслідування встановлено, що 29 січня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з метою отримання вигоди для себе шляхом штучного створення показників у вигляді кількості притягнутих осіб до адміністративної відповідальності викликали до себе в службовий кабінет раніше знайомого громадянина М., якому передали раніше придбаний ними особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс і наказали їхати йому на вулицю Вишгородська, 21 у місті Києві, де за даною адресою позивачами був затриманий громадянин М. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 44 Кодексу про адміністративні правопорушення України, а особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс був вилучений, що призвело до порушення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 службової дисципліни, а саме: ігнорування останніми вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 4 розділу 3 та розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

На підставі висновку службового розслідування ГУ МВС було видано наказ №504 від 30.07.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління в місті Києві», яким на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, а на ОСОБА_4, в розпорядженні якого перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Так нормами статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що службове розслідування призначається з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав доведеним факт вчинення проступку ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки за їх участю створено «штучну ситуацію» щодо причетності осіб до незаконного обігу наркотичних засобів., з огляду на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушено вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, пункт 4 розділу 3 та розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, що призвело до скоєння надзвичайної події. В свою чергу ОСОБА_4, попереджено про неповну посадову відповідність, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов'язків щодо забезпечення контролю за службовою діяльністю підлеглих, відсутності належної профілактичної роботи щодо дотримання особовим складом підрозділу дисципліни та законності, що призвело до надзвичайної події, та порушень вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Оцінюючи докази, які є у справі, в тому числі висновки службового розслідування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, вирішуючи питання про застосування до позивачів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, врахував характер проступку, обставини, за яких його вчинено. Тому, відповідач, накладаючи на позивачів дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ (ОСОБА_2, ОСОБА_3) та попереджаючи про неповну посадову відповідність (ОСОБА_4), діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Необхідно зазначити, що висновок службового розслідування є носієм доказової інформації про виявлені обставини, які свідчать про порушення позивачем службової дисципліни. Тобто документом, на підставі якого, керівником приймається відповідне рішення про застосування заходів дисциплінарного впливу до особи рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ. Оцінка такого висновку, перевірка викладених у ньому певних обставин, надається судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі цього висновку.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачами положень Дисциплінарного статуту, функціональних обов'язків, недотримання норм професійної та службової дисципліни, встановлених Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що призвело до підриву авторитету правоохоронних органів, дискредитації звання працівників органів внутрішніх справ; відтак, оскаржуваний наказ від 14 липня 2015 року №697 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є правомірним.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС від 30 липня 2015 року №504 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління в місті Києві», згідно якого начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ капітана міліції ОСОБА_4 попереджено про неповну посадову відповідальність, суд керується наступним.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

З викладеного вбачається, що на ОСОБА_4, як на начальника сектору БНОН Подільського РУГУ, покладено персональну відповідальність та обов'язок щодо постійного здійснення контролю за станом службової дисципліни підлеглих.

Як вбачається із висновку службового розслідування, правопорушення вчинені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, стали можливі внаслідок безвідповідального ставлення до виконання службових обов'язків щодо забезпечення контролю за службовою діяльністю підлеглих, відсутності належної профілактичної роботи щодо дотримання особовим складом підрозділу дисципліни та законності, що призвело до надзвичайної події та порушення вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з боку начальника сектору БНОН Подільського РУГУ ОСОБА_4

Отже, враховуючи встановлену службовим розслідуванням протиправну поведінку оперуповноважених відділу БНОН Подільського РУГУ ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які перебували в підпорядкуванні ОСОБА_4, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення начальником сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ ОСОБА_4 вимог статті 8 Дисциплінарного статуту та приходить до висновку про правомірність наказу ГУ МВС від 30.07.2015 №504 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління в місті Києві».

Відповідно до пункту 6.2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №230 від 12.03.2013 виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право: виїжджати на місце скоєння дисциплінарного проступку, кримінального чи адміністративного правопорушення, іншої події, що стала підставою для призначення службового розслідування, при цьому він не повинен перешкоджати здійсненню компетентними особами огляду місця події в межах кримінального процесуального чи адміністративного законодавства; викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; проводити одночасні опитування осіб, у поясненнях яких про обставини порушення є суттєві розбіжності. Одночасне опитування проводиться за згодою опитуваних осіб, про його проведення складається довідка; здійснювати фіксацію технічними засобами за згодою особи, з якою проводиться бесіда, її усних пояснень., така згода оформлюється в письмовому вигляді, підписується опитуваним та приєднується до матеріалів службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; користуватися в установленому порядку обліками та інформаційними базами МВС, ГУМВС, УМВС, ВНЗ; залучати в разі потреби відповідних фахівців і отримувати від них консультації, пояснення, роз'яснення з питань, що можуть сприяти проведенню службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством України матеріали, що стосуються службового розслідування, у тому числі від інших органів державної влади та місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, за запитом начальника, який призначив службове розслідування, чи інших уповноважених осіб; у разі необхідності проведення значного обсягу дій звертатися з рапортом до начальника, який призначив службове розслідування, про продовження строку службового розслідування та (або) додаткове залучення працівників з метою своєчасного його завершення; у разі проведення службового розслідування у складі комісії та незгоди з рішенням голови або інших членів комісії щодо встановлених фактів, визначення ступеня відповідальності винних або з інших принципових питань подавати мотивований рапорт (доповідну записку) на ім'я начальника, який призначив службове розслідування, у якому викладати свою думку та пропозиції щодо результатів розслідування - тобто вчиняти певні дії у разі їх необхідності.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянтів на пункт 6.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, та відповідно твердження апелянтів щодо формального проведення службової перевірки осіб, які мають відношення до обставин справи, з огляду на те, що відповідно до пункту 6.2.1 Інструкції виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право вчиняти певні дії у разі їх необхідності. Тоді як пункт 6.2.2 Інструкції. визначає обов'язки виконавця (голови, членів комісії), які були дотримані і виконані відповідачем.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянтів на норми статті 62 Конституції України, оскільки позивачів притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі фактів встановлених службовим розслідуванням, а не обвинувальним вироком суду. Крім того апелянтами жодним чином не спростовано тих обставин, які доведені у висновку службового розслідування та встановлені судом першої інстанції при розгляді справи.

За таких обставин, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволення позову. Натомість оскаржувана постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 23 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.