Справа № 2а/1770/2677/2012
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"22" лютого 2017 р. Справа № 2а/1770/2677/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області за участю третьої особи - Зарічненської селищної ради Рівненської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Зарічненська селищна рада Рівненської області, про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2012 №, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" на суму 106530,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до змісту ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, і ЦК України, тому укладені між позивачем і селищною радою договори оренди є за своєю суттю цивільно-правовими договорами, а тому стверджував, що доки залишаються діючими і незміненими визначені ще до набрання чинності ПК України цими договорами умови виконання позивачем зобов'язань по сплаті орендної плати, то відповідно до норм ст.526, ч.1 ст.530 та ст.629 ЦК України позивач має право і повинен сплачувати орендну плату відповідно до умов цих договорів оренди землі і податковий орган не вправі при визначенні зобов'язання зі сплати орендної плати не враховувати такі умови.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2012 №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.11.2015 касаційну скаргу Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити. В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що умовами договорів оренди від 16.02.2010 передбачено, що орендна плата вноситься позивачем з дня використання орендованих земельних ділянок за їх цільовим призначенням (тобто з дня відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб, які здійснюватимуть на орендованих земельних ділянках торгівлю), але не пізніше шести місяців починаючи з місяця, в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок відповідно до закону. Враховуючи те, що зазначені умови на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не настали, позивач стверджує, що підстави для визначення суми податкового зобов'язання з орендної плати в розмірі 106530,89 грн. були відсутні.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та Зарічненською селищною радою Рівненської області було укладено два договори оренди земельної ділянки: договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2, загальною площею 4227 м.кв., від 16 лютого 2010 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05.07.2011 за №00001 (а.с.12-14), та договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 24 780 м.кв., від 16 лютого 2010 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29.12.2011 за № 00004 (а.с.27-29).

Згідно пункту 4.1. договору оренди землі від 16 лютого 2010 року зареєстрованого 05.07.2011 за №00001, орендна плата становить 20449,35 грн. в рік і вноситься у грошовій безготівковій формі на рахунок орендодавця в розмірі 1704,11 грн. щомісячно, починаючи з дня використання орендарем орендованої за цим договором земельної ділянки за її цільовим призначенням (тобто з дня відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб які здійснюватимуть на орендованій земельній ділянці торгівлю), але не пізніше шести місяців починаючи з місяця в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до закону, що становить п'ять відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пункту 4.3. цього договору орендна плата вноситься у строки не пізніш п'ятнадцятого числа наступного за звітним місяцем.

Згідно пункту 4.1. договору оренди земельної ділянки від 16 лютого 2010 року зареєстрованого 29.12.2011 за №00004, орендна плата становить 85381,69 грн. в рік і вноситься у грошовій безготівковій формі на рахунок орендодавця в розмірі 7115,14 грн. щомісячно, починаючи з дня використання орендарем орендованої за цим договором земельної ділянки за її цільовим призначенням (тобто з дня відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб які здійснюватимуть на орендованій земельній ділянці торгівлю), але не пізніше шести місяців починаючи з місяця в якому здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до закону, що становить три відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пункту 4.3. цього договору орендна плата вноситься у строки не пізніш п'ятнадцятого числа наступного за звітним місяцем.

Отже, вказаними договорами оренди землі встановлено дві обставини та умови, з настанням яких у позивача виникає обов'язок сплачувати визначену договорами орендну плату:

1) з дня використання позивачем орендарем земельної ділянки за її цільовим призначенням, під чим сторони договору визначили день відкриття ринку та (або) його обслуговування, обслуговування торгівельних місць та (або) осіб які здійснюватимуть на орендованій земельній ділянці торгівлю;

2) факт спливу шестимісячного терміну після здійснення державної реєстрації права оренди орендованих земельних ділянок відповідно до закону.

Зазначеними договорами оренди земельних ділянок встановлено, що річні суми орендної плати сплачуються позивачем як орендарем щомісячно у рівних частках, а саме, щомісяця по 1704,11 грн. за оренду земельної ділянки по АДРЕСА_2, та 7115,14 грн. за оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1.

30.04.2012 Дубровицькою міжрайонною державною податковою інспекцією Рівненської області Державної податкової служби було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за період з 29 грудня 2011 року по 31 грудня 2012 року в загальному розмірі 106530,89 грн.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення стала несплата позивачем в указаний період орендної плати за земельну ділянку, що знаходиться на АДРЕСА_2, площею 4227 м. кв., та передана йому Зарічненською селищною радою в оренду за договором від 16 лютого 2010 року (зареєстрованим в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05 липня 2011 року за №00001), а також за земельну ділянку, що знаходиться на АДРЕСА_1, площею 24780 м. кв., та передана йому Зарічненською селищною радою в оренду за договором від 16 лютого 2010 року (зареєстрованим в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29 грудня 2011 року за № 00004).

Разом з тим, як свідчать обставини справи, земельні ділянки по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1, які є об'єктами зазначених договорів оренди, були передані позивачем у суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю "Зарічненський ринок", що підтверджується наявними у матеріалах справи договорами суборенди, які були зареєстровані в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 05 серпня 2011 року за №00002 та 20 січня 2012 року за №00005 відповідно (а.с.20-22, 35-37).

Судом першої інстанції встановлено, що на день прийняття спірного податкового повідомлення-рішення на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка є об'єктом договору оренди земельної ділянки від 16 лютого 2010 року, зареєстрованого 29.12.2011 за №00004, та яка одночасно є об'єктом договору суборенди від 13 січня 2012 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Зарічненський ринок", зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 20 січня 2012 року за №00005, ринок як об'єкт торгівлі ще не був відкритий, торгівельна діяльність на цій земельній ділянці не здійснювалася та не обслуговувалися торгівельні місця.

На підтвердження вказаних обставин відповідно до довідки ТОВ "Зарічненський ринок" від 21.06.2012 №7 (а.с.42), листа Зарічненської селищної ради Рівненської області від 07.07.2012 №435, встановлено, зокрема, що станом на 06.07.2012 торгівельна діяльність на земельній ділянці по АДРЕСА_1 не проводилась (а.с.92).

Ухвалою Вищого адміністративний суд України від 12.11.2015 у даній справі зазначено, що установлені судами в даній справі обставини не дають можливості визначити дійсний обсяг податкового обов'язку платника у спірних правовідносинах, зокрема, відповідність розрахованого відповідачем розміру податкового зобов'язання з орендної плати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Відтак вирішення судом даної справи в цій частині залежить від доведеності висновків податкового органу про визначення позивачу суми податкового зобов'язання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" у загальній сумі 106530,89 грн. за період із 01.01.2012 по 31.12.2012 по першому договору, та за загальний період із 29.12.2011 по 31.12.2012 по другому договору.

Колегія суддів вважає доводи позивача необгрунтованими з огляду на таке.

Зі змісту Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Закону України від 06 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час укладення розглядуваних договорів оренди земельних ділянок) вбачається, що користування землею в Україні є платним.

З 01 січня 2011 року набрав чинності ПК України, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, ПК України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України), а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України). При цьому в силу вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) річна сума платежу орендної плати, встановлена у договорі не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Отже, орендна плата є обов'язковим платежем, розмір якої хоча і обумовлюється договором, проте не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). При цьому приписами ПК України не надано можливості органу місцевого самоврядування звільнити орендаря від сплати орендної плати, відстрочити її внесення до відповідного бюджету або пов'язати виникнення обов'язку такої особи з перерахування орендної плати з певною подією чи фактом.

Тобто, фактичні дії позивача щодо способу використання орендованих ним земельних ділянок не впливають на виконання ним обов'язку з перерахування орендної плати як обов'язкового платежу в розмірі не меншому, встановленому підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між її учасниками та не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обов'язку, а регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави. Хоча розмір, порядок та умови сплати орендної плати за землю є умовою договору оренди, орендна плата є формою податку на землю, а справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства. Плата за землю державної або комунальної власності (орендна плата) є обов'язковим платежем, який не може залежати від умов договору.

Щодо правомірності визначення обсягу податкового обов'язку позивача колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 286 ПК України визначено порядок обчислення плати за землю, згідно п. 286.5 якої нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 16 лютого 2010 року річна сума орендної плати складає 20449,35 грн., що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.19).

Згідно договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 16 лютого 2010 року річна сума орендної плати складає 85381,69 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.34).

Спірне податкове повідомлення-рішення від 30.04.2012 №, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Орендна плата з фізичних осіб" на суму 106530,89 грн., надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 11.06.2012 та вручено 19.06.2012, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.71).

Згідно Розрахунку податкових зобов'язань податковим органом нараховано позивачу суму орендної плати: за період 01.01.2012-31.12.2012 у розмірі 20449,35 грн., за період 01.01.2012-31.12.2012 у розмірі 85381,69 грн., за період 29.12.2011-31.12.2011 у розмірі 699,85 грн. (а.с.72).

Судом першої інстанції встановлено , що позивач частково сплату орендну плату за землю у 2011 році, на підтвердження чого надав відповідні платіжні документи, а саме: квитанцію 2030.441.5 від 26.08.2011 на суму 1710,00 грн. з призначенням платежу: орендна плата за землю; квитанцію 2586.30.2 від 08.12.2011 на суму 4900,00 грн. з призначенням платежу: орендна плата за землю; квитанцію 687.198.1 від 20.12.2011 на суму 3395,01 грн. з призначенням платежу: орендна плата за землю (а.с.43).

Вказані платежі внесені позивачем в рахунок сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 за період липень - грудень 2011 року, тобто з розрахунку 1704,11 грн./міс. (що визначено договором) починаючи від дати реєстрації відповідного договору оренди землі.

Враховуючи дані обставини, на підставі п. 286.5 ст.286 ПК України спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачем виставлено до сплати позивачу за даним договором оренди землі суму орендної плати за період 01.01.2012-31.12.2012, що складає за умовами зазначеного договору оренди 20449,35 грн. в рік.

Так само, враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 зареєстрований в управлінні Держкомзему у Зарічненському районі Рівненської області 29.12.2011 за №00004, спірним податковим повідомленням-рішенням відповідачем виставлено до сплати позивачу суму орендної плати за період 29.12.2011-31.12.2011 у розмірі 699,85 грн. та за період 01.01.2012-31.12.2012 у сумі 85381,69 грн. (з розрахунку 85381,69 грн./рік), що визначено умовами зазначеного договору оренди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума орендної плати у розмірі 2475,00 грн. згідно квитанції 6430.119.1, яку позивач сплатив тільки 30.05.2012 (а.с.43), тобто після винесення відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 30.04.2012 №, не могла бути врахована останнім, відтак не утворює підстави для визнання невірним розрахунку податкових зобов'язань згідно спірного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи те, що згідно договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 від 16 лютого 2010 року річна сума орендної плати складає 20449,35 грн., що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а згідно договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 16 лютого 2010 року річна сума орендної плати складає 85381,69 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також беручи до уваги сплату суми орендної плати у 2011 році за договором оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відповідність розрахованого відповідачем розміру податкового зобов'язання з орендної плати у загальній сумі 106530,89 грн. вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству України, оскільки спростовуються вищевикладеним та наявними в справі доказами, отже підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, тому відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції .

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Широка 18, м.Сарни, Рівненська область,34500

4-третій особі: Зарічненська селищна рада Рівненської області - вул.Фестивальна, 22,смт.Зарічне,Рівненська область,34000

5- ОСОБА_6, представник позивача, АДРЕСА_3,