Справа № 464/7781/15-а,2-а/464/15/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 876/8855/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Бедрій Х.П.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Гасюк Т.Б.;

від третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_3 та Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24.10.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5, Департамент містобудування Львівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення певних дій, скасування рішення щодо погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.09.2015р. позивач ОСОБА_7 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому, із врахуванням остаточно сформульованих позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати ухвалу 21 сесії 6-го скликання Львівської міської ради № 4843 від 19.06.2015р., якою погоджено ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0435 га; визнати протиправною бездіяльність відповідача Львівської міської ради щодо нерозгляду звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання земельних ділянок на вул.Рахівській, 27 у м.Львова, та зобов'язати розглянути зазначене звернення; судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.2-5, 34-36).

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 24.10.2016р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано ухвалу 21 сесії 6-го скликання Львівської міської ради № 4843 від 19.06.2015р., якою погоджено ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0435 га; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.2, а.с.159-162).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржили відповідач Львівська міська рада і третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі відповідач Львівська міська рада, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.203-207).

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що згідно вимог чинного законодавства способом волевиявлення міської ради, що реалізує право власності від відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є ухвалення відповідного рішення. Спірна ухвала прийнята відповідачем в установленому порядку після розгляду трьох проектів рішень з вказаного питання. Відповідно до наявних документів спірна земельна ділянка є фактичною частиною території, що була закріплена за будинком № 29 по вул.Рахівська у м.Львові; представлені позивачем документи не свідчать про належність спірної ділянки до будинковолодіння по АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.168-173).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно затягував розгляд справи; спірна земельна ділянка була закріплена за будинком АДРЕСА_1 та перебувала в користуванні ОСОБА_8; прийняття міською радою рішення у формі ухвали не може підставою для його скасування.

В порушення вимог ст.ст.12, 122, 123 Земельного кодексу /ЗК/ України та ст.50 Закону України «Про землеустрій» судом не враховано, що питання надання дозволу на виготовлення технічної документації по відведенню земельної ділянки відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування і стосується внутрішньої діяльності відповідача по реалізації своїх повноважень, при цьому суд не має повноважень на втручання в такі дискреційні повноваження ради.

Ухвалою міської ради № 3185 від 20.03.2014р. надано позивачу дозвіл на виготовлення документації із землеустрою по АДРЕСА_2, за яким закріплена земельна ділянка площею 0,11 га. Разом з тим, позивачем безпідставно виготовлено документацію, яка охоплює й спірну ділянку; дозвіл на виготовлення технічної документації на спірну ділянку йому відповідачем не надавався.

Також позивачем не надано жодного доказу щодо набуття права користування спірною ділянкою в установленому порядку; остання не є суміжною ділянкою із земельною ділянкою позивача, що підтверджується планами ділянок.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, третю особу (апелянта) та його представника на підтримання поданих скарг, заперечення представника позивача та іншої третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Львівської міської ради підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 належить задоволити частково, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_7 і третя особа ОСОБА_5 є співвласниками будинку АДРЕСА_2 (Т.1, а.с.8-9, Т.2, а.с.31-34, 39-45).

Третя особа ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,02 по АДРЕСА_1 у м.Львові (Т.1, а.с.145-146); також за вказаною адресою дві земельні ділянки перебувають у власності та в оренді ОСОБА_8, яка є сестрою ОСОБА_3 (Т.1, а.с.231).

Згідно ухвали Львівської міської ради № 3185 від 20.03.2014р. надано ОСОБА_7 та ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення документації із землеустрою по АДРЕСА_2 (Т.1, а.с.6).

Ухвалою Львівської міської ради № 4843 від 19.06.2015р. погоджено ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0435 га на АДРЕСА_1 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови (Т.1, а.с.7).

Звертаючись до суду із розглядуваним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що межі земельних ділянок між будинками АДРЕСА_1 були погоджені на підставі акта встановлення і показу меж від 15.02.2011р., який затверджений 15.08.2014р. засіданням узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів. Спірна ділянка перебувала в користуванні ОСОБА_9 (діда позивача), у подальшому нею користування сам позивач. Таким чином, спірна ділянка ніколи не перебувала в користуванні ОСОБА_3, остання належить до земель будинку № 27 по вул.Рахівській.

Також заява позивача та ОСОБА_5 про затвердження технічної документації із землеустрою на надання земельної ділянки відповідачем взагалі не розглядалася.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не представив належних доказів того, що спірною ділянкою користувався ОСОБА_3, а тому міською радою не дотримані приписи ст.118 ЗК України. Також відповідачем прийнято ухвалу, а не рішення, що є порушенням Регламенту Львівської міської ради, затв. ухвалою міської ради № 304 від 31.03.2011р. Звідси, спірна ухвала № 4843 від 19.06.2015р. підлягає до скасування.

Окрім цього, суду не представлені належні докази користування спірною ділянкою позивачем та ОСОБА_5, а тому решта позовних вимог не може бути задоволеною.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Розглядувані відносини регулюються приписами Земельного кодексу /ЗК/ України.

Так, відповідно до ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам визначений ст.118 ЗК України, згідно якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною першою ст.122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для безоплатної передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст.118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Отже, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про передачу її у власність.

За наведених обставин спірною ухвалою не порушені права позивача ОСОБА_7 і третьої особи ОСОБА_5, оскільки наведене рішення міської ради стосується лише погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Лише за результатами розгляду погодженого в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки міська рада буде вирішувати питання щодо передачі спірної ділянки у власність ОСОБА_3

Окрім цього, позивачем і третьою особою ОСОБА_5 не представлено жодних правовстановлюючих документів на спірну ділянку, наявності на ній належних їм будь-яких об'єктів нерухомості тощо.

Стосовно належності спірної ділянки до земель, закріплених за будинком АДРЕСА_1 колегія суддів враховує наступні обставини.

Правовий статус земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Львові визначено рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих № 1353 від 23.12.1958р., згідно якого земельна ділянка площею 0,198590 га закріплена за будинковолодінням по АДРЕСА_3 (Т.1, а.с.125).

Відповідно до рішення Виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих № 1645 від 14.11.1962р. з метою впорядкування нумерації будинків прийнято рішення про перенумерування нових номерів будинків та вулиць, за результатом чого будинковолодіння по АДРЕСА_3 перейменовано та перенумеровано на АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.126).

Згідно довідок Відділу Держземагенства у м.Львові № 40/01-14/3695 від 10.09.2009р., № 40/01-14/11284 від 24.12.2010р., № 40/01-14/5491 від 22.10.2013р., № 40/01-14/6155 від 25.11.2013р., № 40/01-14/6131 від 17.11.2014р. земельна ділянка на АДРЕСА_1 у м.Львові (згідно представленого плану земельної ділянки) знаходиться в користуванні ОСОБА_10 на АДРЕСА_2 без належного оформлення правовстановлюючих документів на землекористування (згідно списку землекористувачів та землевласників Галицького району м.Львова, затв. рішенням Виконкому Львівської міської ради № 51 від 06.02.1998р. «Про інвентаризацію земель м.Львова» (Т.1, а.с.10, 56, 58, 59, 60).

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 у м.Львові є фактично частиною території, що була закріплена за будинком № 29. Підтвердженням наведеного слугують наступні документи:

* архівна довідка за 1946 рік про закріплення за родиною ОСОБА_11 0,76 га землі, в тому числі для ведення присадибного господарства 0,28 га (Т.1, а.с.62);

* генеральний план будинковолодіння інвентпрний № 975 за 1958 рік (Т.1, а.с.64);

* технічний паспорт від 10.01.1996р. на жилий будинок індивідуального житлового фонду по вул.Рахівській 29, інвентарний номер 975, реєстраційний номер 3217 (Т.1, а.с.65 і на звороті).

Безпідставним є покликання позивача на ухвалу Львівської міської ради № 3185 від 20.03.2014р. про надання позивачу та ОСОБА_5 дозволу на виготовлення документації із землеустрою за адресою АДРЕСА_2, яка включає земельну ділянку площею 0,1100 га, оскільки прийняття цієї ухвали не дає правових підстав для виготовлення документації із землеустрою за рахунок землеволодінь території суміжного будинковолодіння по АДРЕСА_1 у м.Львові.

Підтвердженням цього є також скеровані позивачу листи Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради № 2403-Звих-2878 від 22.12.2014р., № 2403-3 вих-1190 від 27.03.2015р., № 2403-3 вих- 2663 від 17.08.2015р. (Т.1, а.с.71, 72, 73).

Також витяги з протоколу № 120 від 11.07.2014р. та № 123 від 15.08.2014р. погоджують межі між ділянками на АДРЕСА_2 відповідно до державного акту та договору оренди ОСОБА_8 (Т.1, а.с.12, 66).

Покликання позивача на Акт від 15.02.2011р. щодо встановлення і показу меж земельної ділянки та фактичного користування ОСОБА_10 не тільки земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_2, а й іншою, яка окремо відділена на плані - ділянкою на АДРЕСА_1 у м.Львові, на підставі чого ним підготовлено землевпорядну документацію для подання на сесію Львівської міської ради, не може враховуватися під час вирішення спору через відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на цю ділянку на зазначену особу.

Окрім цього, підпис суміжного землекористувачу ОСОБА_8 на цьому акті викликає обґрунтований сумнів, оскільки паспорт серії КС 830193 отриманий нею лише 10.06.2011р., тобто, після складення Акту від 15.02.2011р. (Т.1, а.с.14, 68).

Постійна комісія землекористування Львівської міської ради 18.05.2011р. (витяг з протоколу № 20) розглядала питання про затвердження технічної документації із землеустрою та надання ОСОБА_8 у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 у м.Львові на підставі Акту встановлення землекористування та узгодження меж у 2009 році по АДРЕСА_1 у м.Львові. Комісією було вирішено з'ясувати правовий статус земельної ділянки по межі Б-В та у випадку самовільного захоплення земельної ділянки вирішити питання про її вивільнення, про що позивачу було відомо (Т.1, а.с.69).

ОСОБА_12 неодноразово звертався до Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради щодо вирішення питання землекористування на АДРЕСА_2 На дані звернення були надані відповіді Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради № 2403-3 вих. 2878 від 22.12.2014р., № 2403-3 вих. 1190 від 27.03.2015р., якими позивача повідомлено, що відповідно до технічного паспорта будинковолодіння АДРЕСА_2, у фактичному користуванні числиться ділянка площею 0,1100 га, але згідно рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих № 1353 від 23.12.1958р. частина земельної ділянки, що пропонується позивачем до закріплення для обслуговування житлового будинку № 27, знаходиться у фактичному користуванні мешканців будинку № 29 (Т.1, а.с.70, 71, 72).

Стосовно недотримання процедури прийняття спірної ухвали, а також щодо нерозгляду заяв позивача та ОСОБА_5, колегія суддів враховує, що на пленарному засіданні 21-ї сесії 6-го скликання Львівської міської ради, яка відбулась 19.06.2015р., розглядалось три проекти ухвал, зокрема: «Про затвердження гр.ОСОБА_13, ОСОБА_12 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання земельних ділянок на АДРЕСА_2», «Про відмову гр.ОСОБА_13, ОСОБА_12 у наданні земельних ділянок АДРЕСА_2 та альтернативний проект ухвали «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1».

Рішення прийняте за результатом комплексного обговорення проектів трьох ухвал та з дотриманням вимог ст.12 ЗК України (Т.2, а.с.3-8, 111).

Також прийняття Львівською міською радою за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 рішення у формі ухвали не може слугувати достатньою підставою для скасування ухвали № 4843 від 19.06.2015р.; остання прийнята відповідачем на пленарному засіданні після розгляду звернення ОСОБА_3, тобто, в межах компетенції та в установленому порядку.

Окрім цього, будь-яких процедурних порушень щодо представлення ОСОБА_3 необхідних документів, розгляду цих документів разом з його заявою про надання дозволу на відведення земельної ділянки, їх погоджень тощо під час судового розгляду не встановлено.

Оскільки ОСОБА_7, ОСОБА_5, а також ОСОБА_3 не мають правовстановлюючих документів на спірну ділянку, тому останні не наділені переважним правом на її отримання; за цих умов спірна ухвала № 4843 від 19.06.2015р. є обґрунтованою, оскільки відповідачем при її прийнятті реалізовано дискреційні повноваження власника землі та згідно пояснень представника відповідача враховано її розташування та фактичне закріплення за будинком АДРЕСА_1.

Також з графічних матеріалів (технічних паспортів, планів земельних ділянок) убачається, що спірна ділянка не є суміжною із земельними ділянками позивача та ОСОБА_5

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що правові підстави для скасування ухвали Львівської міської ради № 4843 від 19.06.2015р. «Про погодження гр.ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1» є відсутніми, а вказана ухвала ґрунтується на вимогах закону, прийнята належним органом та з дотримання установленої процедури.

Також цієї ухвалою не порушуються права та законні інтереси позивача і третьої особи ОСОБА_5 як землекористувачів спірної ділянки.

За наведених обставин колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заявленого позову.

В частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів враховує, що згідно вимог ч.2 ст.94 КАС України у випадку ухвалення судового рішення на користь сторони-суб'єкта владних повноважень судовий збір з іншої сторони не присуджується.

За наведених обставин сплачений апелянтом Львівською міською радою судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з іншої сторони.

Також колегія суддів відносить понесені апелянтом ОСОБА_3 (який є третьою особою на стороні відповідача) судові витрати за подачу апеляційної скарги на його рахунок.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду в повному обсязі, оскільки її висновки (в тому числі й ті, які були покладені в основу відмови в частині позовних вимог) не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково, а апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволити у повному обсязі.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24.10.2016р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_7 до Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5, Департамент містобудування Львівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення певних дій, скасування рішення щодо погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

В.З.Улицький