Справа № 464/8242/16-а
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8242/16-а
пр.№ 2-а/464/76/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Житомирі, лейтенанта поліції Гетьмана Богдана Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії АР №321699 про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправними дії інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Житомирі ДПП Гетьмана Б.М. щодо винесення 07.11.2016р. постанови серії АР №321699 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якою його, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 321699 від 07.11.2016р., а провадження у справі закрити. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 07 листопада 2016 року, відносно нього було винесено постанову серії АР № 321699 про адміністративне правопорушення, згідно якої, він притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 07.11.2016р. о 00.20 год. на 236 км автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався крайньою лівою смугою при наявності двох смуг в одному напрямку коли крайня права смуга була вільна, чим порушив п.11.2, 11.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає вказану постанову неправомірною та необґрунтованою, оскільки, при винесенні постанови інспектор УПП не надав належних доказів його вини, не навів повного та об'єктивного пояснення притягнення його до адміністративної відповідальності, не надав можливості скористатись правовою допомогою. Стверджує, що жодних правил дорожнього руху, ним порушено не було, оскільки він здійснив рух по лівій смузі через наявність реальної перешкоди для руху на правій смузі - незадовільне дорожнє покриття, при цьому такий рух по лівій смузі був тимчасовим та жодним чином не перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, проте інспектор не взяв до уваги надані ним пояснення, натомість виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, що інспектор УПП порушив вимоги ст.ст.247, 251, 268, 272, 276, 280, 283 КУпАП, в зв'язку із чим просить оскаржувану постанову скасувати.

Позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у самій позовній заяві, просить такий задоволити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився. Відповідачем інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Житомирі Гетьманом Б.М. надіслано письмове заперечення за змістом якого просить в задоволені позову відмовити, покликуючись на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки такий рухався крайньою лівою смугою при наявності двох смуг в одному напрямку коли крайня права смуга була вільна, чим порушив п.11.2, 11.5 ПДР України. Стверджує, що оскаржувана постанова винесена згідно з вимогами статей 222, 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає. При цьому вказує, що у відповідності до п.4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції НП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП. При винесені постанови він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст.19 Конституції України. Інспектором, як посадовою особою управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення. При цьому, за змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при вирішенні питання про накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність не враховується. В підтвердження позиції законності винесення оскарженої постанови долучає відеоматеріали фіксації обставин складення адмінматеріалів. Просить в задоволені позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши та встановивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 321699 від 07.11.2016р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно даної постанови, позивач визнаний винним у тому, що він 07.11.2016р. о 00.20 год. на 236 км автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався крайньою лівою смугою при наявності двох смуг в одному напрямку коли крайня права смуга була вільна, чим порушив п.11.2, 11.5 ПДР України.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Частина друга ст.122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення розташовування транспортних засобів на проїзній частині.

Відповідно до вимог п.11.2, 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Суд не знаходить безспірних доказів в підтвердження винуватості позивача ОСОБА_1 в вчиненні адміністративного правопорушення, з огляду на те, що останній не здійснював постійний рух на крайній лівій смузі для руху, а лише об'їжджав наявність реальної перешкоди для руху на правій смузі - незадовільне дорожнє покриття (ямковість).

Судом переглянуто надані відповідачем відеозапис з місця події, який містить покликання позивача на вимушеність проїзду ділянки дороги на 236 км автодороги Київ-Чоп у крайній лівій смузі для руху з огляду на наявність перешкод на правій смузі для руху у вигляді пошкодженого дорожнього покриття. Твердження інспектора про те, що яма та/або вибоїна на дорожньому покритті може вважатись перешкодою лише у випадку настання певних негативних наслідків, зокрема таких, як пошкодження транспортного засобу, дисків на автомобілі, розриву шин, тощо, є помилковим.

Відповідно до п.3.1.2. ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - ІІІ категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І - ІІІ категорій і груп, А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.

Рух позивача у крайній лівій смузі не був результатом його протиправного нехтування вимогами п.11.5 ПРД України, а був зумовлений ситуацією на дорозі, та безпосередньо станом дорожнього покриття. Своїм рухом у крайній лівій смузі позивач не завдавав жодних перешкод іншим видам транспорту. З огляду на те, що порушення скоєне внаслідок неналежного утримання дорожнього покриття (в даному випадку виїзд на крайню ліву смугу для руху при вільній правій смузі) таке не повинне вважатись злісним порушенням ПДР.

Відповідно до п.24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

За вимогами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи встановлені судом обставини, відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необгрунтованим, прийняте без повного та об'єктивно з'ясування усіх обставин справи, а тому постанова серії АР №321699 від 07.11.2016р. підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю в зв'язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.14-1, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст.1, 11, 18, 49, 51, 70, 71, 99, 104, 128, 159, 161-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №321699 від 07.11.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: