Справа № 736/66/17
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/66/17
Номер провадження 2-а/749/36/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Сновськ

Суддя Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал З.О. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корюківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа ТУ ДСА в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобов"язання здійснити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області із адміністративним позовом до Корюківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України та просить:

визнати незаконними дії Корюківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці мінімальним розміром 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

зобов?язати Корюківське об?єднане управління Пенсійного фонду перерахувати та призначити йому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді з 01.10.2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою довічного грошового утримання без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

визнати незаконними дії Корюківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України при відмові у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.12.2016 року.

зобов?язати Корюківське об?єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати йому з 02.12.2016 року, призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із врахуванням проведеної виплати відповідно довідки ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/1232 від 07.12.2016 року, виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою довічного грошового утримання та продовжити виплати грошового утримання з врахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що указом Президента України від 04.08.2003р. № 802/2003 він призначений на посаду судді Семенівського районного суду Чернігівської області строком на п'ять років. Відповідно до Указу Президента України від 17.01.2006 р. № 09/2006 переведений на посаду судді Корюківського районного суду Чернігівської області з Семенівського районного суду Чернігівської області. Постановою Верховної Ради України від 04.06.2009року № 1455-УІ його обрано на посаду судді Корюківського районного суду Чернігівської області безстроково. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016р. № 1600-У-ІІІ звільнено з посади судді Корюківського районного суду Чернігівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Зі штату з посади судді Корюківського районного суду Чернігівської області його відраховано на підставі наказу в.о. голови суду від 30.09.2016р. № 35-ос.

04.10.2016 року Корюківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України отримані його заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та інші необхідні документи, зокрема розрахунок Корюківського районного суду Чернігівської області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, подання Корюківського районного суду Чернігівської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідку ТУ ДСА в Чернігівській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідачем йому було нараховано і призначено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 80 % суддівської винагороди з чим позивач не погоджується та вважає, що його право в цій частині порушено, оскільки він має право на 87% суддівської винагороди, оскільки позивач з 25.12.1989 по 05.11.1991р. проходив строкову службу в РА, з 01.10.1992 по 23.06.1996 навчався на денній формі навчання в Харківському інституті (який в період навчання реформовано в університет) внутрішніх справ, з 23.07.1996 по 22.12.1998 працював на посаді слідчого Корюківського РВ УМВС України в Чернігівській області, після працював слідчим слідчої групи податкової міліції Менської державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Чернігівській області з грудня 1998 року по серпень 1999 року, старшим слідчим слідчої групи податкової міліції Менської міжрайонної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Чернігівській області з серпня 1999 року по січень 2003 року, старшим слідчим слідчого відділення Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Чернігівській області з 02.01.2003 по 15.08.2003 року, однак позивач вважає, що відповідач безпідставно не врахував при призначенні розміру довічного грошового утримання зазначений стаж.

Крім того, з 1 грудня 2016 року змінився розмір мінімальної заробітної плати до 1600 грн. та згідно довідки ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/1232 від 7.12.2016 року, виданій позивачу як судді у відставці, суддівська винагорода позивача згідно ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» станом на 01.12.2016 року становить 24000 грн. в тому числі посадовий оклад - 16000 грн. та доплата за вислугу років (50% посадового окладу) - 8000 грн.

12.12.2016 року позивач звернувся з заявою до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з проханням провести перерахунок його грошового утримання з 01.12.2016 року відповідно довідки ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/1232 від 07.12.2016 року та продовження виплати грошового утримання з врахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідачем не було зроблено перерахунку грошового утримання з 01 грудня 2016 року, чим позивач вважає було порушено його права.

Відповідно до ухвали суду від 30.01.2017 року справа розглядається в порядку скороченого провадження..

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, суд розглянув адміністративну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідач - Корюківське об?єднане управління Пенсійного фонду України у встановлений судом строк письмових заперечень на позов не надав.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України від 04.08.2003р. № 802/2003 позивач призначений на посаду судді місцевого Семенівського районного суду Чернігівської області строком на п'ять років. 27.02.2004 року прийняв присягу судді. Відповідно до Указу Президента України від 17.01.2006 р. № 09/2006 переведений на посаду судді Корюківського районного суду Чернігівської області з Семенівського районного суду Чернігівської області. Постановою Верховної Ради України від 04.06.2009року № 1455-VІ позивача обрано на посаду судді Корюківського районного суду Чернігівської області безстроково. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016р. № 1600-V-ІІІ його звільнено з посади судді Корюківського районного суду Чернігівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. Зі штату з посади судді Корюківського районного суду Чернігівської області його відраховано на підставі наказу в.о. голови Корюківського районного суду від 30.09.2016р. № 35-ос. Зазначене підтверджується копією трудової книжки (а.с.26).

З 01.10.2016 року Корюківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України позивачу призначено щомісячне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що підтверджується листом відповідача №141/04/к-11 від 23.12.2016 року (а.с.33). З зазначеного листа вбачається, що позивачу було встановлено щомісячне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати, оскільки врахований тільки стаж роботи на посаді судді, який складає 13 років 1 місяць 16 днів.

Згідно з п.11 розділу XIII «;Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІ, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відстаку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Відповідно до Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який діяв на час призначення позивача на посаду судці до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судців», яка діяла на час перебування позивача на посаці судді до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус судців» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ дійсно було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. ( Частину четверту статті 43 доповнено абзацом другим згідно із Законом N 4015-12 від 24.02.94 ).

Відповідно до рішення голови Вищої ради юстиції від 19.09.2016 року №2510/0/15-16 встановлено, що ОСОБА_1 крім стажу роботи на посаді судді, що становить 13 років 1 місяць 16 днів, ще має також 10 років 9 місяців стажу, який складається з роботи на посадах слідчого Корюківського РВ УМВС України в Чернігівській області з липня 1996 року по грудень 1998 року, слідчого слідчої групи податкової міліції Менської державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Чернігівській області з грудня 1998 року по серпень 1999 року, старшого слідчого, слідчого слідчої групи податкової міліції Менської міжрайонної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Чернігівській області з серпня 1999 року по січень 2003 року, старшого слідчого слідчого відділення Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Чернігівській області, а також 1 рік 10 місяців служби у збройних силах СРСР і 1 рік 10 місяців навчання за денною формою юридичного факультету Харківського університету внутрішніх справ. Отже, загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 23 роки 10 місяців, що дає йому право на звільнення з посади судді у відставку. Зазначене підтверджується трудовою книжкою (а.с.26-29) та послужним списком (а.с.13).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції Українигарантується.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст. 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбаченихКонституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Суд зауважує, що щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Відтак, враховуючи, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді та такі ж гарантії недоторканості та соціального захисту, як і до виходу у відставку, обмеження при виході у відставку гарантованого щомісячного довічного грошового утримання судді є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Оскільки позивачем, протягом дії Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, був набутий достатній стаж роботи для призначення довічного грошового утримання судді у розмірі 86 %, який становить понад 23 роки, що в повній мірі підтверджується долученими до матеріалів справи документами, тому заявлений адміністративний позов в цій частині цілком обґрунтований в зв?язку з чим підлягає до задоволенню.

Також, з 01.12.2016 року зріс розмір мінімальної заробітної плати та розмір заробітної плати працюючих суддів на відповідній посаді, з якої позивачу призначено довічне грошове утримання, що підтверджується довідкою ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/1232 від 07.12.2016 року, з якої вбачається, що суддівська винагорода позивача згідно ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» станом на 01.12.2016 року становить 24000 грн. в тому числі посадовий оклад - 16000 грн. та доплата за вислугу років (50% посадового окладу) - 8000 грн (а.с.12).

12.12.2016 року позивач звернувся з заявою до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з проханням провести перерахунок його грошового утримання з 01.12.2016 року відповідно довідки ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/1232 від 07.12.2016 року та продовження виплати грошового утримання з врахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Однак, відповідачем було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, частково посилаючись на нечинні норми законодавства, що підтверджується листом від 21.12.2016 року №4724/04 та рішенням №11 від 22.12.2016 року.

Так, підставою відмови позивачу було те, що 06.12.2016 року Верховною Радою України ухвалений Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набирає чинності з 01.01.2017 року і яким п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів» доповниться новим абзацем щодо обмеження максимального розміру довічного грошового утримання сумою 10740 грн.

Тобто з наведеного вбачається, що відповідач посилається на норму законодавства, яка на час звернення позивача до відповідача не набрала законної сили, однак відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, ще однією підставою відмови є те, що 30.09.2016 року набрав чинності Закон України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до п. 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вище зазначеного закону визнано таким, що втратив чинність Закон України № 2453-УІ від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів» крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 вищезазначеного Закону.

Відповідно до п. 25 Прикінцевих та перехідних положень № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України № 2453-УІ від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже з наведеного вбачається, що п.25 Прикінцевих та перехідних положень № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року стосуються суддів, які працюють та виходять у відставку після набрання чинності Закону України № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року.

08 червня 2016 року, Конституційним Судом України було прийняте Рішення № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Даним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналізуючи наведені положення, суд доходить висновку про те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, який відповідно до довідки ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/1232 від 07.12.2016 рокустановить 24000,00, а отже рішення відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, рішенню Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, а тому є направомірним у зв?язку з чим позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158, 160-163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Корюківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними та зобов"язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Корюківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці мінімальним розміром 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді - незаконними.

Зобов?язати Корюківське об?єднане управління Пенсійного фонду перерахувати та призначити ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді з 01.10.2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою довічного грошового утримання без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Визнати дії Корюківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України при відмові ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.12.2016 року - незаконними.

Зобов?язати Корюківське об?єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати ОСОБА_1 з 02.12.2016 року, призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із врахуванням проведеної виплати відповідно довідки ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/1232 від 07.12.2016 року, виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою довічного грошового утримання та продовжити виплати грошового утримання з врахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Щорський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Суддя З.О.Шаповал