Справа № 810/3390/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року 810/3390/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної держаної адміністрації, Київської обласної держаної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної держаної адміністрації (далі - відповідач 1), Київської обласної держаної адміністрації (далі - відповідач 2) про:

- визнання протиправною відмови відповідача 1 у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1;

-зобов'язання відповідача встановити позивачу статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з подальшою видачею посвідчення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 1 протиправно відмолено позивачу у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з подальшою видачею посвідчення. Вважає, що виключення з 1 січня 2015 р. із Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 лютого 1991 р. № 791а-XII (далі - Закон № 791а-XII) (з переліку зон радіоактивно забруднених територій зони посиленого радіологічного контролю) зони посиленого радіологічного контролю не може бути підставою для відмови 14 липня 2016 р. у видачі йому посвідчення постраждалого 1 категорії (а.с. 3-9).

Відповідач 2 позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що з 1 січня 2015 р. із Закону № 791а-XII було виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 "Визначення зони посиленого радіоекологічного контролю". Отже, на дату звернення позивача з заявою - 8 червня 2016 р. наведеною нормою не передбачалося зони посиленого радіологічного контролю і позивач не міг вважатися особою, яка мала статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 36-37).

8 лютого 2017 р. представник позивача подав суду письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 1 не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

У період з 24 січня 2007 р. по 6 лютого 2015 р. та у період з 4 липня 2015 р. по теперішній час позивач зареєстрований у м. Білій Церкві, яке постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106 було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

23 липня 1996 р. позивачу було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або працює на території зони посиленого радіологічного контролю категорії 4 серія В-П № 266151 (а.с. 13).

8 червня 2016 р. позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про видачу посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС категорії 1 А, посилаючись на експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 19 грудня 2014 р. № 20, яким встановлено, що захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, та довідку МСЕК від 16 лютого 2015 р. серія АВ № 0206472, якою з 10 лютого 2016 р. позивачу встановлено 2 групу інвалідності (а.с. 74-76).

14 липня 2016 р. відповідач 2 листом № 05-59-1355 відмовив позивачу у видачі посвідчення та зазначив, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII) внесені зміни до Закону № 791а-XII, а саме, зі ст. 2 було виключено абз. 5 ч. 2, а саме, щодо виключення з переліку зон радіоактивно забруднених територій зони посиленого радіологічного контролю (а.с. 28-29).

У зв'язку з тим, що позивач вважає таку відмову протиправною, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), Законом № 76-VIII, Законом № 791а-XII.

Конституційні права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон № 796-XII.

Вимогами ст.ст. 11, 14 названого Закону визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 14 названого Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - категорія 1.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача 2 встановити позивачу статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з подальшою видачею посвідчення, судом встановлено таке.

Під час розгляду даних позовних вимог судом досліджувалося питання наявності правових підстав для встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з подальшою видачею посвідчення.

Як вже зазначалося, у період з 24 січня 2007 р. по 6 лютого 2015 р. та у період з 4 липня 2015 р. по теперішній час позивач зареєстрований у м. Білій Церкві, яке постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106 було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

23 липня 1996 р. позивачу було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або працює на території зони посиленого радіологічного контролю категорії 4 серія В-П № 266151 (а.с. 13).

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом № 791а-XII.

Законом України № 76-VIII із ст. 2 ("Визначення зони посиленого радіоекологічного контролю") Закону № 791а-XII був виключений абз. 5 ч. 2 наведеної норми.

Зокрема, з переліку зон радіоактивно забруднених територій було виключено зону посиленого радіологічного контролю.

Водночас, Законом № 76-VIII із Закону № 796-XII виключено ст. 2 («Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій») та ст. 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4»).

Вказані зміни до Закону № 796-XII вступили в силу з 1 січня 2015 р.

Наведене свідчить, що внаслідок зміни чинного законодавства позивач на час встановлення інвалідності - з 10 лютого 2015 р. (згідно довідки МСЕК від 16 лютого 2015 р. серія АВ № 0206472) не може вважатися особою, яка проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки така зона з 1 січня 2015 р. виключена з переліку зон радіоактивно забруднених територій.

Крім того, наведене свідчить, що на дату складання висновку МСЕК - 16 лютого 2015 р. та на дату звернення позивача до відповідача 1 із заявою від 8 червня 2016 р. останній не проживав у зоні посиленого радіологічного контролю (з 1 січня 2015 р. така зона була виключена із Закону № 791а-XII).

Водночас, при вирішенні справи судом не може бути взято до уваги посилання позивача на Закон № 791а-XII у редакції, що діяла до 1 січня 2015 р., за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.12 Закону № 796-XII причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою визнається встановленим, якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері охорони здоров'я.

Як убачається з наданого позивачем експертного висновку № 20 від 19 грудня 2014 р., його було видано Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України.

Отже, експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 20 від 19 грудня 2014 р. не дає підстави згідно чинного законодавства для встановлення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення потерпілої 1 категорії.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29 листопада 2016 р. у справі № 806/3570/15.

До того ж довідка МСЕК серія АВ № 0206472, якою позивачу було встановлено інвалідність 2 групи з 10 лютого 2015 р., датована 16 лютого 2015 р., тобто, після виключення із переліку зон радіоактивно забруднених територій Закону № 791а-XII зони посиленого радіологічного контролю.

При вирішенні справи судом також враховано, що згідно з листом Мінсоцполітики від 8 червня 2015 р. за № 658/20/112-15 потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону №76-VIII (тобто до 1 січня 2015 р.).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення позивачу статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі відповідне посвідчення категорії 1, отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За цих же підстав суд вважає правомірною відмову відповідача 1 у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як вже зазначалося, суд не приймає до уваги посилання позивача на норми Закону № 791а-XII, які діяли до 1 січня 2015 р., оскільки вони не поширюються на правовідносини, які виникли після їх скасування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, чого не було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що і було зроблено відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем 1 правомірно відмовлено позивачу у встановленні статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з подальшою видачою відповідного посвідчення, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.