Справа № 159/2287/16-а,2-а/159/58/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 р. № 876/617/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2016 року у справі №159/2287/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, Головного інспектора будівельного нагляду Відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління ДАБІ у Волинській області - Дубеля Андрія Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Ковельської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

09.06.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, третя особа на стороні відповідача - Виконавчий комітет Ковельської міської ради, просив визнати незаконною та скасувати постанову №105 про адміністративне правопорушення від 01.06.2016, якою головний інспектор будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Дубель А.І. оштрафував позивача на 5100грн.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2016 та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з оскаржуваної постанові від 01.06.2016 №105 вбачається, що ОСОБА_2 не виконав припису від 29.02.2016 щодо порушень містобудівного законодавства при здійсненні реконструкції житлового будинку в АДРЕСА_1, чим порушив п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч.1 ст.188-42 КУпАП. Посилання у постанові від 01.06.2016 №105 на ч.5 ст.96 КУпАП є технічною опискою, яка не вплинула на правильність обчислення розміру штрафу та кваліфікацію вчиненого ОСОБА_2 правопорушення. При цьому, апелянт вказує, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності саме за невиконання припису посадових осіб органів ДАБК. Оскільки постановою по справі про адміністративне правопорушення від 09.03.2016 №37 притягнено ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.96 КУпАП, а постановою від 01.06.2016 №105 - відповідно до ч.1 ст.188-42 КУпАП, висновки суду про те, що позивач двічі притягався до адміністративної відповідальності за одне й теж правопорушення не відповідають обставинам справи. Також не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності ті обставини, що виконком Ковельської міської ради не вирішив звернення ОСОБА_2, оскільки відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення мають біти вирішені у місячний строк з дня їх надходження. Таким чином, апелянт вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2016 №105 винесена із дотриманням вимог чинного законодавства, підстав для її скасування немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції доходить переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири розташованої АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9).

01.06.2016 Головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління ДАБІ у Волинській області винесено Постанову №105 по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_2 не виконав вимог припису від 29.02.2016 щодо порушень містобудівного законодавства при здійсненні реконструкції житлового будинку в АДРЕСА_1, чим порушив п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч.1 ст.188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення передбачене ч.5 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень (а.с.10-11).

Вважаючи вказану постанову протиправною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурного контролю (далі - Порядок №553) відповідно до пунктів 3 та 5 якого державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п.7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі звернення відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.01.2016 №22.26/05 та наказу №976 від 08.09.2015 Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Управління ДАБІ у Волинській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 за результатами якої складено акт від 29.02.2016.

Відповідно до вказаного акта ОСОБА_2 розпочато роботи по реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 без дозвільних документів, що є порушенням ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.36).

Згідно з п.3 ч.4 ст.41 Закону №3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.17 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Так, за результатами позапланової перевірки винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.02.2016, яким зобов'язано позивача усунути порушення до 01.05.2016 та про виконання припису повідомити УДАБІ у Волинській області до 04.05.2016 (а.с.37).

Згідно з ч.1 ст.34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до пункту 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Відповідно до п.3.21 ДБН А.2.2-3-2014 Склад та зміст проектної документації на будівництво реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Таким чином з огляду на наведені норми, поняття будівництва включає в себе як нове будівництво так і реконструкцію, реставрацію та капітальний ремонт.

Як встановлено при проведенні позапланової перевірки та не спростовано позивачем роботи по реконструкції розпочато та виконуються без дозвільної документації.

Водночас, з матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 21.03.2016 ОСОБА_2 подав заяву у Виконавчий комітет Ковельської міської ради про сприяння у виготовленні документації по землеустрою з метою виготовлення документів на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1.

Листом Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 18.05.2016 №К-486пр. позивача повідомлено, що для подальшого розгляду питання слід подати у відділ містобудування та архітектури Виконавчого комітету Ковельської міської ради правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 станом на 2001 рік (а.с.8).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позивачем після винесення Припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.02.2016 вчинялись дії з метою отримання дозвільних документів на проведення реконструкції.

До того ж, як встановлено зі змісту позовної заяви та не спростовано матеріалами справи позивачем подано документи, запитувані Листом Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 18.05.2016 №К-486пр, водночас час розгляду таких та прийняття відповідного рішення не залежить від суб'єктивної волі позивача.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що у приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.02.2016 не конкретизовано, які саме дії слід вчинити позивачу для усунення виявленого порушення.

Листом від 16.05.2016 №1003-1.13/1092-16 ОСОБА_2 повідомлено, що у зв'язку з закінченням зазначених термінів виконання вимог припису необхідно з'явитись на об'єкті будівництва 24.05.2016 з 12.00 до 13.00 для проведення позапланової перевірки виконання вимог припису від 29.02.2016 (а.с.33).

Як встановлено з Акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.05.2016, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області на підставі необхідності перевірки виконання вимог припису від 29.02.2016, направлення на проведення перевірки №188 від 16.05.2016 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 за результатами якої встановлено, що позивач не виконав вимог припису від 29.02.2016 чим порушив вимоги п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.32).

Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення від 25.05.2016 за результатами позапланової перевірки встановлено, що ОСОБА_2 не виконано вимог припису від 29.02.2016 щодо порушень містобудівного законодавства при реконструкції житлового будинку чим порушено вимоги п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) (а.с.44).

Як вбачається з Постанови №105 по справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2016 головного інспектора будівельного відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області постановлено притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. за те, що позивач не виконав вимоги припису від 29.02.2016 щодо порушень містобудівного законодавства при здійсненні реконструкції житлового будинку у АДРЕСА_1 .

Водночас адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю встановлено ч.1 ст.188-42 КУпАП відповідно до якої вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тоді як відповідно до ч.5 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не виконання позивачем вимог припису від 29.02.2016 зафіксовано як в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.05.2016, так і у Протоколі про адміністративне правопорушення від 25.05.2016, складеними за результатами позапланової перевірки, де також зазначено, що відповідальність за допущене позивачем правопорушення передбачена ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з вимогами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, всупереч вимогам КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, без врахування законодавчо встановленої диференціації видів адміністративних правопорушень та відповідальності за їх вчинення, оскаржуваною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення іншого правопорушення, ніж зазначеного у відповідному протоколі, що з врахуванням вимог КУпАП не може вважатись технічною опискою, як вказано в апеляційній скарзі.

Підсумовуючи вказане, враховуючи порушення допущені при винесені оскаржуваної постанови та не врахування відповідачем поважності причин не виконання позивачем вимог припису від 29.02.2016, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Постанова по справі про адміністративне правопорушення №105 від 01.06.2016 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2016 року у справі №159/2287/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 22.02.2017р.