Справа № 740/3366/16-а
Суддя: Олійник В. П.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3366/16-а
Провадження № 2-а/740/4/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,
з участю представника позивача-адвоката Дорошенка Г.М., представника відповідача-Остапенка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов"язання вчинення дій,
встановив:
Позивачем, із врахуванням ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року про залишення без розгляду в частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявлені вимоги до Міністерства оборони України про зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату позивачу, як інваліду першої групи, одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, визначеному ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на дату встановлення інвалідності в 2013 році, що складає 286750 грн., надіслання даного рішення на виконання до ІНФОРМАЦІЯ_1 для видання відповідного наказу про виплату, зобов`язання подання звіту в порядку ст.267 КАС України. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач проходив військову службу з 01 листопада 1980 року по 09 лютого 1982 року в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку, внаслідок чого має захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, внаслідок чого отримав першу групу інвалідності; на звернення від 18 лютого 2016 року щодо призначення одноразової грошової допомоги листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України в цьому відмовлено, що порушує право позивача на отримання даної допомоги.
В запереченнях проти адміністративного позову відповідач Міністерство оборони України просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що даний позов має розглядатись окружним адміністративним судом; позивач проходив та звільнявся з військової служби з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР, Державна прикордонна служба України не перебуває у підпорядкуванні Міністерства оборони України, виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись Адміністрацією Державної прикордонної служби України; на позивача не розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки останній проходив військову службу в СРСР; позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975, оскільки днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК; позивачем не доведено отримання інвалідності по захворюванню, пов`язаному із проходженням військової служби; адміністративний суд не повинен втручатись у дискрекцію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за передбаченими КАС України критеріями. Згідно додаткових заперечень від 23 лютого 2017 року відповідачем зазначено, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975; підстави для подання звіту відсутні, оскільки порядок виплати даної допомоги врегульований Порядком №975.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Дорошенко Г.М. підтримав позов до Міністерства оборони України за вищевикладених обставин.
Представник відповідача Остапенко В.В. в судовому засіданні відмовився від клопотання згідно заперечення проти адміністративного позову про визначення підсудності даної справи за окружним адміністративним судом, просив відмовити у задоволенні позову з підстав згідно заперечень проти адміністративного позову.
Позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 листопада 1980 року по 09 лютого 1982 року проходив військову службу у складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку, має захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де вились бойові дії, є інвалідом першої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою Ніжинсько-Куликівського об`єднаного міського військового комісаріату від 14 липня 2011 року, витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №2541 від 18 грудня 2012 року, довідкою МСЕК сер.МСЕ-ЧНВ №220138, згідно якої- огляд повторний, дата огляду 23 січня 2013 року, інвалідність встановлена безтерміново.
На заяву позивача від 18 лютого 2016 року про виплату одноразової грошової допомоги, до якої додані копії довідки ЦВЛК, МСЕК, паспорта, ідентифікаційного кода, військового квитка, листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28 березня 2016 року відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, з посиланням на проходження та звільнення позивача з військової служби з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із врахуванням визначених в ч.4 ст.9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги необхідно застосовувати Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який має вищу юридичну силу над постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби, постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Вказана правова позиція Верховного Суду України зазначена у справах цієї категорії, зокрема, у постановах від 12 листопада 2013 року (справа № 21-383а13), від 21 січня 2014 року (справа № 21-464а13), від 28 січня 2014 року.
Згідно Рішення Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року по справі №1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до положень ст.ст.16, 16-2 даного Закону, які є чинними на час розгляду справи і регулюють спірні правовідносини сторін, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.
Право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження (постанова Верховного суду України від 18 листопада 2014 року).
Із врахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язаня Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності 1 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності-23 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також судом враховується, що принцип розподілу влади дійсно заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, завданням суду є здійснення правосуддя. Суд, аналізуючи позицію сторін у справі, не вважає визначену позивачем вимогу про «зобов`язання призначити та виплатити» формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та таким, що можуть вийти за межі завдань адміністративного судочинства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах, при цьому ст.13 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту, при цьому під ефективним засобом необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, що дають найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому КАС України.
Підстави для подання звіту в порядку ст.267 КАС України та зобов`язання відповідача призначити, нарахувати допомогу у конкретному грошовому виразі, зобов`язання надіслати рішення до військомату задоволенню не підлягають, оскільки порядок призначення та виплати вказаної грошової допомоги регламетований положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо визначення конкретних суд допомоги.
Керуючись ст.ст.11, 17, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності 1 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності-23 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя В.П. Олійник.