Справа № 805/949/17-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 р. Справа №805/949/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10:35

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Нестеренко Н.Л.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕП" до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Донецькій області визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Донецькій області про визнання протиправними дії щодо складання податкового повідомлення-рішення від 12.10.2016 року №, визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від12.10.2016 року №, про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6 265,19 грн за затримку грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у сумі 31 325,95 грн на 140,111,109,105,99,91 календарних днів, мотивуючи тим, що дії податкового органу з приводу прийняття спірного податкового повідомлення - рішення суперечать нормам чинного законодавства, посилаючись на норми Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» від 2 грудня 2015 року № 1275-р (надалі - Розпорядження № 1275-р), з огляду на що дії податкового органу є протиправними, а спірне податкове повідомлення рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 20.02.2017 року за заявою позивача залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправними дії податкового органу щодо складання податкового повідомлення-рішення від 12.10.2016 року №.

Представник позивача через відділ документообігу та архівної роботи суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином з заявами та клопотаннями про відкладання розгляду справи до суду не звертався.

У відповідності до приписів ч.2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕП» (, вул. Варганова, буд.12, Жовтневий район, м. Маріуполь, Донецька область, 87500), пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації 19.11.1997 року № 1 001085, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є суб'єктом владних повноважень, згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що 10.05.2016 року позивачем до податкового органу подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік з самостійно визначеною сумою грошового зобов'язання, сумою заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів або поточного року, за якими минув термін сплати та сумою штрафу.

30.09.2016 року податковим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «СТЕП» з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по орендній платі за землю з юридичних осіб за січень, лютий, березень та квітень 2016 року, за результатами якої складено акт № 1002/05-83-12-12-1/20392491 від 30.09.2016 року.

Не погодившись з актом перевірки позивач надав заперечення №153 від 12.10.2016 року, на що податковим органом надано відповідь №42410/10/05-83-11-13.4 від 27.10.2016 року, з поясненнями, що податковим законодавством не передбачено звільнення будь-яких територій від платежів за землекористування.

За результатами акту перевірки від 30.09.2016 року відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення № від 12.10.2016 року, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6 265,19 грн за затримку грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у сумі 31 325,95 грн на 140,111,109,105,99,91 календарних днів.

Позивач скористався правом позасудового врегулювання спірних правовідносин шляхом оскарження податкового повідомлення-рішення до податкового органу вищого рівня, однак Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області № 7516/10/05-99-10-01-12-1 від 27.12.2016 року спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу нараховано штрафні санкції за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з орендної плати з січня по квітень 2016 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Суд застосовує норми вказаного закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 269.1 ст.269 ПК України позивач є платником земельного податку.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Як передбачено п.287.3 ст. 287 ПК Кодексу, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Суд зазначає, що для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII.(далі - Закон №1669)

Статею 6 Закону №1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 1 Закону №1669 встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Виходячи с зазначеного, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону №1669, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

А отже, Закон N 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р (далі - Розпорядження №1275) затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053". Також, цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Маріуполь Донецької області.

Оскільки земельна ділянка позивача знаходяться на території проведення антитерористичної операції, а також те, що позивач здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, відповідно до вимог статті 6 Закону №1669 є звільненим на період проведення антитерористичної операції від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до ст.10 Закону №1669, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Таким чином Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

Платіжними дорученнями підтверджено №7558; №7630; №7725, що позивачем виконувався обов'язок щодо сплати за землю, однак несвоєчасно.

У зв'язку з перебуванням на території проведення антитерористичної опреації та на підтвердження настання для підприємства обставин непереборної сили, позивачем надано Сертифікат (Висновок) Торгово-промислової палати №1142 від 24.10.2014 року, яким засвідчено настання обставин непереборної сили для підприємства.

Позивачем на адресу податкового органу направлявся лист №64 від 18.04.2016 року з поясненнями про підстави не здійснення орендної плати та копія Сертифікату ТПП.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач у період проведення АТО на підставі ст. 10 Закону №1669 звільнений від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань з плати та землю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податковий орган повинен керуватися Законом №1669, а тому податкове повідомлення -рішення сформоване протиправно.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду належним захистом порушених прав позивача є визнання податкового повідомлення - рішення протиправним, з огляду на зазначене воно підлягає скасуванню, враховуючи вищевикладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕП" до Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Донецькій області визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Орджонікідзевське відділення) № від 12.10.2016 року про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6 265,19 грн за затримку грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у сумі 31 325,95 грн на 140,111,109,105,99,91 календарних днів.

Стягнути з Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕП" судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот ) грн.00 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 20.02.2017 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24.02.2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Христофоров А.Б.