Справа № 753/989/17
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/989/17
провадження № 2-а/753/165/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить суд визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови здійснити перерахунок призначеної йому пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України від 6.04.2016 року №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" протиправними та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести ОСОБА_2 з 16.07.2016 року перерахунок та виплату пенсії. державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році", а саме: посадового окладу - 4997,00,00 грн., надбавки за ранг державного службовця - 500,00 грн., надбавки за стаж роботи на державній службі (15 років) - 2248,65 грн. і врахованих раніше інших складових заробітної плати (надбавки та премії, інші виплати за останні 24 календарні місяці роботи) у розмірі 80 відсотків.

Позивач мотивував заявлені вимоги тим, що пенсія державного службовця була призначена з 21.03.2014 року відповідно до ст.37 закону України "Про державну службу". На обліку перебуває в Дарницькому пенсійному фонді міста Києва за місцем реєстрації. Правонаступником Управління Пенсійного фонду в Дарницькому районі міста Києва є відповідач у справі.

Позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №292. Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 20.12.2016 року №18/1-16/547 відмовило здійснити такий перерахунок пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що Законом №889-VIII перерахунок пенсії державним службовцям не передбачено.

Однак з такою позицією Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві позивач не погоджується та з наведених вище обставин звернувся до суду.

Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надано письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції Українипро зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Судом встановлено, що пенсія державного службовця позивачу була призначена з 21.03.2014 року відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 80 відсотків сум заробітної плати.

Позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії. При цьому в заяві зазначено складові заробітної плати працюючого державного службовця згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 (посадовий оклад - 4997,00 грн., надбавка за ранг державного службовця - 500,00 грн., надбавка за стаж роботи на державній службі (15 років) - 2248,65 грн.

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 20.12.2016 року №18/1-16/547 відмовило здійснити такий перерахунок пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII, відповідно до якого перерахунок пенсії державним службовцям не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно ч.2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У ст. 22 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пленум Верховного Суду України у п. 19 своєї Постанови від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституції України і чинними законами прав і свобод.

Стаття 37 Закону України «Про державну службу» до внесення в неї змін згідно Закону України №213-VIII від 02.03.2015 року надавала право державним службовцям на призначення пенсії, в тому числі, у разі наявності у них 10 років стажу державної служби та за умови роботи на посадах державних службовців на момент призначення такої пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на час оформлення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців врегульовувалося вищезазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII втратив чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином з 01.05.2016 року Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Системний аналіз ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року вказує, що з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Із огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем обґрунтовано відмовлено у перерахунку пенсії позивачу, оскільки заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 року.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,19, 22, 58 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про державну службу», 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 160-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва у 10-ти денний термін з дня отримання копії постанови.

Суддя: Л.В. Комаревцева