Справа № 201/1097/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/1097/17-а
Провадження № 2-а/201/74/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.01.2017р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальйону УПП у м. Дніпрі ОСОБА_2, в якому просив суд скасувати постанову від 13.01.2017р. серія ДР № 109540 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відносно ОСОБА_1В за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративну справу закрити (а.с. № 2 7).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що постановою інспектора патрульної поліції 2 батальйону 2 роти УПП у м. Дніпро ОСОБА_2 від 13.01.2017р. серії ДР № 109540 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. Згідно тексту постанови у справі про адміністративне правопорушення було зазначено, що адміністративне правопорушення полягало в наступному: «ОСОБА_1, керуючи автомобілем Lexus RX 400 H, номерний знак НОМЕР_1, 13.01.2017р. в 11 год. 11 хв. в м. Дніпро по вул. Гоголя під час руху транспортного засобу користувався засобами звязку тримаючи їх в руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив ПДР ( 2,9 д)».

Не надаючи жодних доказів інкримінованого факту вчинення адміністративного правопорушення, працівник поліції відразу, на місці зупинки керованого позивачем автомобіля, склав постанову про накладення на останнього адміністративного стягнення, при цьому повністю проігнорував доводи ОСОБА_1 про бажання скористатися правовою допомогою адвоката, для захисту власник прав та інтересів.

Як вважає позивач, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Прошак Є.І. не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Прошак Є.І. проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Так, позивач, з метою збирання доказів своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, 16.01.2017р. звернувся до оператора мобільного звязку «Vodafone Україна», послугами якого постійно користується за номером 099-29-15-916.

Зазначений номер мобільного звязку, згідно даних оператора «Vodafone Україна» є корпоративним та зареєстровано за ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ІНКОМ», директором якого є позивач, в звязку з чим і має в постійному користуванні мобільний номером 099-29-15-916. (вказана інформація підтверджується даними з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

На звернення позивача, оператором мобільного звязку «Vodafone Україна» було надано письмову роздруківку наданих послуг за мобільний номером 099-29-15-916, за період з 12.01.2017р. по 14.01.2017р.

Згідно наданої роздруківки чітко вбачається, що позивач 13.01.2017р. в 11 год. 11 хвилин жодних телефонних розмов не здійснював, що є, на думку позивача, беззаперечним доказом відсутності в його діях ознак вчинення адміністративного правопорушення, за яке він був притягнутий до відповідальності оскаржуваною постановою.

За викладеного позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_3 (діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 20.01.2016р. (а.с. № 15) в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. № 22).

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою з відміткою про отримання від 06.02.2017р. (а.с. № 20), про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування.

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою інспектора патрульної поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпро ОСОБА_2 від 13.01.2017р. серії ДР № 109540 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. (а.с. № 8).

Згідно вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, керуючи автомобілем Lexus RX 400 H, номерний знак НОМЕР_1, 13.01.2017р. в 11 год. 11 хв. в м. Дніпро по вул. Гоголя під час руху транспортного засобу користувався засобами звязку тримаючи їх в руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив ПДР (2,9 д).

Позивач у позовній заяві посилається на те, що інспектором справа про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розглянута на місці зупинки його автомобіля і відразу було складено постанову серії ДР № 109540 від 13.01.2017р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Посилання позивача, що розгляд справи на місці без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованої в МЮУ 10.11.2015р. за № 1408/27853, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Що стосується посилання позивача на неможливість винесення постанови та розгляду справи поліцейським на місці зупинення автомобіля позивача, то треба зазначити, що згідно ст. 3 ст. 258 КУпАП у випадках, коли не складається протокол, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення. Тому дані доводи позивача суд вважає необґрунтованими.

Щодо визнання незаконною та скасування постанови серії ДР № 109540 від 13.01.2017р., то суд вважає дані вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, позивач, з метою збирання доказів своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, 16.01.2017р. звернувся до оператора мобільного звязку «Vodafone Україна», послугами якого користується за номером 099-29-15-916.

Зазначений номер мобільного звязку, згідно даних оператора «Vodafone Україна» є корпоративним та зареєстровано за ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ІНКОМ», директором якого є позивач, у звязку з чим і має в постійному мобільний номером 099-29-15-916. (вказана інформація підтверджується даними з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) (а.с. № 12 14).

На звернення позивача, оператором мобільного звязку «Vodafone Україна» було надано письмову роздруківку наданих послуг за мобільний номером 099-29-15-916, за період з 12.01.2017р. по 14.01.2017р.

Згідно наданої роздруківки чітко вбачається, що позивач 13.01.2017р. в 11 год. 11 хв. жодних телефонних розмов не здійснював, що є доказом відсутності в діях позивача ознак вчинення адміністративного правопорушення, за яке він був притягнутий до відповідальності оскаржуваною постановою (а.с. № 9 11).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або не обережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач, згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальйону УПП у м. Дніпрі ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 126, 213, 217, 245, 251, 252, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 11, 41, 69, 70, 71, 94, 158 - 163 КАС України, п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту Постановою Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір", суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову від 13.01.2017р. серія ДР № 109540 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Ткаченко