Справа № 1806/2-а-435/11
Суддя: Катрич О. М.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ковпаківський районний суд м.Суми
Справа №1806/2а-435/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року місто Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі: головуючого судді Катрич О.М., при секретарі Маховик Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про виплату щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, який обгрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, є прирівняним до інвалідів війни. Він має право отримувати щорічну допомогу на оздоровлення, розмір якої для інвалідів 2 групи згідно з ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС», дорівнює 5-ти мінімальним заробітним платам Відповідачем за 2010 рік було призначено та виплачено йому в березні 2010 року допомогу на оздоровлення в розмірі у сумі 120грн., що є значно меншими сумами, ніж передбачено зазначеними нормативно-правовими актами. Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради не виконало необхідних дій з перерахунку та виплати йому разових грошових допомог, передбачених законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначається, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається. Позивач просить суд винести постанову, якою зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради провести виплату недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у сумі 4300 грн., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на червень 2010 року.

Позивач надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позв задовольнити.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що в 2010 році відповідно до ст.70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених відповідними бюджетними програмами. Зазначене положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» неконституційним не визнавалось та діє протягом 2010 року, а тому управлінням позивачу була виплачена допомога на оздоровлення в розмірі, передбаченому постановою КМУ від 12.07.2005 року №562. У звязку з неприйняттям Верховною Радою України Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», відповідно до ст.46 Бюджетного кодексу України була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 року №1414 «Про заходи щодо організації бюджетного процесу у 2010 році», згідно з п.7 якої визначено, що кошти державного бюджету використовуються згідно з відповідними порядками використання бюджетних коштів у 2009 році. Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень видав постанову від 07.04.2010 року за №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлений розмір разової грошової допомоги інвалідам війни на 2010 рік в розмірі 480 грн. Просить в позові відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, є прирівняним до інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення (а.с.5).

Позивачу в червні 2010 року була виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 120 грн. (а.с.6)

У 2010 році відповідно до ст.70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених відповідними бюджетними програмами. Зазначене положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» неконституційним не визнавалось та діє протягом 2010 року, а тому управлінням позивачу була виплачена допомога на оздоровлення в розмірі, передбаченому постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» фактично змінені положення Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які діяли у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік» у п.7-13 розділу VII «Прикінцеві положення» передбачено з метою зменшення дефіциту бюджету у 2010 році надати право Кабінету Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету приймати рішення щодо перегляду деяких розмірів виплат, визначених законодавством, та по інших законодавчих актах, які передбачають додаткові видатки державного та місцевих бюджетів.

У звязку з неприйняттям Верховною Радою України Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», відповідно до ст.46 Бюджетного кодексу України була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 року №1414 «Про заходи щодо організації бюджетного процесу у 2010 році», згідно з п.7 якої визначено, що кошти державного бюджету використовуються згідно з відповідними порядками використання бюджетних коштів у 2009 році. Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень видав постанову від 07.04.2010 року за №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлений розмір разової грошової допомоги інвалідам війни на 2010 рік в розмірі 480 грн.

Статтею 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. У відповідності до ст. 52 даного Закону Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції України, актів Президента України видає обовязкові для виконання акти постанови і розпорядження.

З метою реалізації статей 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 07.04.2010 року №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в якій встановлено розміри виплат разової грошової допомоги, передбаченої даним Законом у 2010 році.

Зазначені вище положення пп.7-13 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України № 22 - рп/2010 від 30.11.2010 року.

За нормою ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до ч.1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дія нормативно-правових актів в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Отже, рішення Конституційного Суду України не мають зворотної дії в часі, а закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність.

Отже, на час виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення відповідач діяв відповідно до чинного на той час законодавства. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії, їх соціального захисту», Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік», постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2010 року №299, Рішенням Конституційного Суду України від 30.11.2010 року №22-рп/2010, ст. ст. 2, 9, 10, 11, 14, 128, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про зобовязання провести виплату щорічної допомоги на оздоровлення за необґрунтованістю.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя О.М.Катрич