Справа № 810/2170/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року 810/2170/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ХАС» про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання вчинити певні дії,-

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - позивач або Слобажанська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області) до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ХАС» (далі - відповідач або ТОВ «ХАС»), в якому позивач, з наступним збільшенням позовних вимог, просить суд:

- зупинити видаткові операції шляхом накладення адміністративного арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ХАС» - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету за Договором про спільну діяльність №60 від 04.02.2004 (код ЄДРПОУ ), в розмірі 952 247,51грн., що знаходяться на р/р №3599 в ПАТ «Діамантбанк», МФО 320854 (08800, Київська область, Контрактова площа, буд. 10А) №8485 в Казначействі України, МФО 899998 (01601, м.Київ, вул. Бастіонна, буд, 6), №0305 в ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 821018 (01196, м.Київ, площа Лесі Українки, буд. 1), №37 в АТ «Ощадбанк», МФО 300465 (01001, Україна, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12), №0954 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (01004, м.Київ, вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), буд.39).

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАС» - відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету за Договором про спільну діяльність №60 від 04.02.2004 (код ЄДРПОУ ) виконати законні вимоги податкового керуючого, в саме - допустити податкового керуючого для опису майна у посадкову заставу;

- накласти арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАС», що знаходяться у банківських установах;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАС» (код 21237338) суму податкового боргу за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 №60 уповноважена особа ТОВ «ХАС» код в розмірі 952 247,51грн. за рахунок коштів, які знаходяться у банківських установах.

На підставі клопотання від 22.08.2016 замінено позивача по справі Богодухівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області на Слобожанську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від сплати узгоджених сум податкових зобов'язань, а також не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна платника податків у податкову заставу. Так, ТОВ «ХАС» має податковий борг перед бюджетом у сумі 952 247,51 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, що виник в результаті не сплати розстрочених сум згідно рішень про розстрочення грошових зобов'язань. З метою здійснення опису майна ТОВ «ХАС» у заставу, податковим керуючим Алєксєєвим Р.В. було здійснено виїзд за податковою адресою відповідача. Проте, як зазначає позивач, посадовими особами контролюючого органу було складено Акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податкового керуючого №2 та Акт №1 про встановлення місцезнаходження платника, яким підтверджено факт перешкоджання платником податків виконанню повноважень податкового керуючого у зв'язку з відсутністю платника за місцезнаходженням та недопущенням податкового керуючого Алєксєєвим Р.В. до виконання своїх обов'язків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не прибув, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить корінець повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором « 624».

З таких підстав, враховуючи ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ХАС" (ідентифікаційний код 21237338, місцезнаходження 08800, Київська область, Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Леніна, будинок 48) зареєстровано в якості юридичної особи 02.11.1993, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № від 22.06.2016.

04.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС" (Сторона-1) та Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної компанії "Нафтогаз України" (Сторона-2) було укладено договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність, за умовами якого сторони зобов'язались об'єднати свої вклади та вести спільну інвестиційну та виробничу діяльність.

Відповідно до п. 1.1 договору метою спільної діяльності є: нарощування видобутку вуглеводнів; опрацювання техніко-геологічної інформації по свердловинах, вказаних у Додатку № 1 до договору; підготовка та впровадження програм, направлених на збільшення видобутку вуглеводнів із свердловини; підвищення віддачі продуктивних пластів та продуктивності свердловин; реалізація видобутих вуглеводнів; отримання прибутку в інтересах сторін.

Згідно з п. 1.2 договору виконання договору з боку сторони-2 здійснює філія ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» - Газопромислове управління "Полтавагазвидобування".

Пунктом 3.1 договору встановлено, що вкладом Сторони-1 у спільну діяльність є грошові кошти в обсязі, необхідному для повного фінансування витрат, що передбачаються Програмами спільної діяльності. Конкретний розмір вкладу Сторони-1 визначається виходячи з Програм спільної діяльності з урахуванням фактичного стану виконання Стороною-1 зобов'язань по внесенню вкладу. Відповідно до п. 3.2 договору вкладом Сторони-2 у спільну діяльність є право тимчасового користування свердловинами з обладнанням, що забезпечує видобуток згідно з переліком, наведеним у Додатку №1 до даного договору.

Згідно з п. 4.1 договору майно, створене та придбане в процесі спільної діяльності, є спільною частковою власністю сторін із рівним визначенням часток: частка Сторони-1 становить 50%; частка Сторони-2 становить 50%.

За умовами п.4.4 спільне майно сторін відображається в окремому балансі спільної діяльності.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що ведення загальних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює сторона-1 (Оператор). При цьому, оператор діє в межах, обумовлених даним договором, Програмами спільної діяльності та рішеннями Комітету управління.

Згідно з п. 5.10 договору до компетенції оператора відноситься, зокрема, сплата передбачених чинним законодавством податків, обов'язкових зборів (платежів).

За умовами п. 5.11 договору усі операції спільної діяльності обліковуються оператором на окремому балансі.

Відповідно до п. 5.12 договору усі фінансові операції спільної діяльності здійснюються оператором з окремого поточного рахунку, який відкривається ним спеціально для здійснення спільної діяльності в порядку, встановленому законодавством. Пунктом 6.1 договору встановлено, що сторони зобов'язані належним чином виконувати всі передбачені договором та програмами спільної діяльності зобов'язання.

За умовами пп. 6.2.4 п. 6.2 договору для досягнення мети, визначеної у ст. 1 даного договору, сторона-1 зобов'язується відкрити окремий поточний рахунок для проведення розрахункових операцій, пов'язаних із спільною діяльністю.

Згідно із п. 9.1 договору договір вступає в силу з дня його підписання сторонами за умови його узгодження ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України».

Даний договір укладений строком на 10 (десять) років (п. 9.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2004 договір про спільну діяльність №60 від 04.02.2004 уповноважена особа Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ХАС» був взятий на облік за неосновним місцем обліку у Миронівському відділенні Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, про що свідчить витяг з АС «Податковий облік».

Відповідно до довідки №613/10/20-40-17 від 24.06.2016 Т ОВ «ХАС» 21237338 Договір про спільну діяльність від 04.02.2004 №60 код має заборгованість на загальну суму 952 247,51грн. в тому числі основний платіж 906 887,356грн. та пеня 45 360,16грн.

З матеріалів справи слідує, що до Богодухівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області Договір про спільну діяльність від 04.02.2004 №60 - уповноважена особа ТОВ «Фірма «ХАС» .05.2016 подано податкову декларацію з рентної плати за квітень 2016 року.

Також матеріали справи містять рішення №281/7 від 20.08.2015 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 20.08.2015 по 30.11.2015, договір про розстрочення грошових зобов'язань від 20.08.2015 №281/7, рішення №439 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 30.10.2015 по 30.12.2015, договір про розстрочення грошових зобов'язань №439 від 30.10.2015, рішення №4 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 04.01.2016 по 30.03.2016, договір про розстрочення грошових зобов'язань № 4 від 04.01.2016, рішення №346 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 30.09.2015 по 30.11.2015, договір про розстрочення грошових зобов'язань №346 від 30.09.2015, рішення №281/26 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 20.08.2015 по 30.11.2015, договір №281/25 від 20.08.2015, рішення №7 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 30.01.2015 по 30.12.2015, договір про розстрочення грошових зобов'язань від 26.02.2015 №7, рішення №312/11 від 28.08.2015 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 30.08.2015 по 30.11.2015, договір про розстрочення грошових зобов'язань від 28.08.2015 №312/11, рішення №82 «Про розстрочення грошових зобов'язань» яким надано розстрочення сплати грошових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу з 31.03.2016 по 31.05.2016, договір про розстрочення грошових зобов'язань №82 від 31.03.2016.

21.06.2016 за вих. №607/10/20-40-17 позивач направив на адресу ТОВ Фірма «ХАС» лист, в якому повідомлено про наявність податкового боргу у розмірі 952 247,51грн за рентну плату за користування надрами для видобуваня природного газу (код платежу 13030800). Також листом зазначено про необхідність виділення ліквідного майна, яке моливо використати як джерело погашення податкового боргу, в іншому випадку підвення ОДПІ буде змушена звернутися до суду в порядку ст. 89.4 Податкового кодексу України щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборони відчуження таким платником податків майна.

21.06.2016 начальником Богодухівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області відповідно до пункту 12 статті 87, пункту 3 статті 88 та статті 88 розділу ІІ Податкового кодексу України прийнято рішення №2 про опис майна у податкову заставу, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника поатків ТОВ ФІРМА «ХАС» (21237338) - уповноважена особа по договору про спільну діяльність від 04.02.2004 №60 ), а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, - також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому.

22.06.2016 податковим керуючим Алєксєєвим Р.В, складно Акт №2 про перешкоджання відповідачем виконання повновжанеь, визначених Податковим кодексом України, зокрема, щодо вчинення заходів щодо опису майна в податкову заставу платником податків ТОВ ФІРМА «ХАС».

Зі змісту Акту №1 від 22.06.2016 встановлено, що від час вчинення заходів щодо опису майна в податкову заставу було здійснено виїзд за бюридичною адресою боржника - ТОВ ФІРМА «ХАС»: Київська обл., м.Миронівка, вул. Леніна, буд 48. За вказаною адресою керівники підприємства були відсутні, шляхом візуального обстеження виявлено кабінети з надписом підприємства та поштова скринька.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

Наведені норми кореспондуються з приписом пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, згідно з якою арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить органу державної податкової служби, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення податкового органу.

Також розрізняється порядок зняття арешту, накладеного на майно платника податків, та арешту коштів на рахунках платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків припиняється: 1) або у зв'язку з відсутністю протягом 96 годин рішення суду про підтвердження обґрунтованості такого арешту (підпункт 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України); 2) або на підставі рішення органу державної податкової служби про звільнення майна з під арешту, яке приймається протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли такому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення адміністративного арешту (пункт 94.20 статті 94 Податкового кодексу України).

У свою чергу, звільнення від арешту коштів на рахунках платника податків відповідно до абзацу третього пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України відбувається за рішенням того ж самого органу, який наклав відповідний арешт, тобто за рішенням суду. Рішення податковий орган в такому разі не приймає.

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті. Наведене підтверджується також Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 листопада 2011 року № 1398. Розділ VII цього Порядку визначає саме особливості застосування арешту коштів на рахунках платника податків як різновиду адміністративного арешту майна. При цьому згідно з пунктом 7.3 цього Порядку для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Правило, передбачене нормою розглядуваного підзаконного нормативно-правового акта, застосовується в тому разі, якщо податковим органом визнано за необхідне застосувати адміністративний арешт як майна платника податків, відмінного від коштів, так і коштів на рахунку такого платника податків. Арешт майна та арешт коштів на рахунках платника податку за процедурою, визначеною пунктом 7.3 вказаного Порядку, накладається з підстав, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не повинна розглядатися судами як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Норми підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

При цьому арешт із підстав, передбачених підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може застосовуватися до майна платника податків, відмінного від коштів, оскільки диспозиція розглядуваної правової норми визначає предметом для накладення арешту виключно кошти та цінності, що знаходяться в банках.

За таких обставин звернення податкового органу до суду з вимогою про накладення арешту на кошти з підстав, передбачених підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, може здійснюватися без урахування норми пункту 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 листопада 2011 року № 1398. Отже, таке звернення може відбуватися не лише в день прийняття рішення про накладення адміністративного арешту на майно платника податків.

Водночас умовою застосування норми підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є відсутність у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу.

Відповідна обставина повинна бути підтверджена під час судового розгляду.

При цьому суд повинен встановити відсутність відповідного майна не взагалі, а саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, ефективність реалізації якого забезпечується спеціальними заходами, зокрема адміністративним арештом майна, у тому числі коштів. В іншому разі вимога про застосування арешту коштів буде передчасною, оскільки не виключається, що на момент пред'явлення відповідної вимоги майно, за рахунок якого можна погасити податковий борг, буде наявним.

У свою чергу, відповідно до пункту 95.2 ПКУ право на стягнення коштів та продаж майна платника податків виникає у податкового органу через 60 календарних днів з дня надіслання податкової вимоги, тому саме з цього моменту податковий орган уповноважений оцінювати майновий стан платника податків з огляду на наявність у нього достатніх джерел для погашення податкового боргу.

Таким чином, податкові органи в силу підпункту пункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна. Водночас така недостатність повинна бути встановлена станом не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги. За встановлення відповідних обставин позов органу державної податкової служби підлягає задоволенню.

При цьому сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Наведене пояснюється похідним характером адміністративного арешту майна (у тому числі коштів) як засобу забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань. Отже, арешт може стосуватися лише того майна (коштів), яке є необхідним для виконання певних зобов'язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Одночасно судам варто враховувати, що Податковим кодексом України вживаються два поняття, які позначають арешт коштів на рахунках платника податків - власне арешт коштів, а також зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Аналіз норм Податкового кодексу України, а також чинного законодавства, що регулює банківську діяльність і порядок здійснення безготівкових розрахунків, дає підстави для висновку про тотожність зазначених понять для цілей регулювання податкових правовідносин.

Так, відповідно до частини другої статті 59 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про банки і банківську діяльність" зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму".

Отже, накладення арешту на кошти на рахунках платника податків є необхідною передумовою для зупинення видаткових операцій на таких рахунках в усіх випадках, крім тих, які випливають з норм Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Таким чином, з урахуванням змісту статті 59 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про банки і банківську діяльність" зупинити видаткові операції з підстав, передбачених Податковим кодексом України, можна не інакше, як шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках платника податків.

За таких обставин повноваження податкових органів щодо звернення до суду з вимогами як про накладення арешту на кошти платника податків (підпункт 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України), так і про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків (зокрема, передбачені нормами підпунктів 20.1.15, 20.1.16 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, пунктом 89.4 Податкового кодексу України), варто розуміти як право на звернення з вимогою про накладення адміністративного арешту на кошти платника податків, що перебувають на його рахунках у банку.

З матеріалів справи слідує, що з метою погашення податкового боргу контролюючим органом було виставлено уповноваженій особі за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 - №60 - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ХАС» податкову вимогу форми «Ю» №3842-17 від 21.06.2016, в якій зазначено суму податного боргу зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у розмірі 952 247,51грн. Вказана вимога була направлена на адресу платника податків 23.06.2016, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку (а.с. 65), в зв'язку з чим початок перебігу 60-денного строку припадає на 24.06.2016, та, відповідно, останній день строку - на 23.08.2016.

Звідки, у даному випадку, право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна виникла 24.08.2016, у той час як позивач звернувся до суду 02.07.2016, тобто до моменту виникнення у позивача відповідних повноважень, що є підставою для відмови у задовленні позову.

Крім того, суд зазначає, що докази відсутності у платника податків майна, достатнього для погашення податкового боргу, також мюать бути встановлені станом на дату, не раніше за 60 календарних днів з моменту надіслання (вручення) податкової вимоги, у той час, як до матеріалів спрви позивачем не додано жодного доказу наявності чи відсутності у відповідача належного йому майна.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується передчасність звернення до суду Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській областіз позовом про зупинення видаткових операцій шляхом накладення адміністративного арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ХАС» - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету за Договором про спільну діяльність №60 від 04.02.2004 (код ЄДРПОУ ), в розмірі 952 247,51грн., що знаходяться на р/р №3599 в ПАТ «Діамантбанк», МФО 320854 (08800, Київська область, Контрактова площа, буд. 10А) №8485 в Казначействі України, МФО 899998 (01601, м.Київ, вул. Бастіонна, буд, 6), №0305 в ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 821018 (01196, м.Київ, площа Лесі Українки, буд. 1), №37 в АТ «Ощадбанк», МФО 300465 (01001, Україна, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12), №0954 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (01004, м.Київ, вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), буд.39); зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАС» - відповідальне за утримання та внесення податків до бюджету за Договором про спільну діяльність №60 від 04.02.2004 (код ЄДРПОУ ) виконати законні вимоги податкового керуючого, в саме - допустити податкового керуючого для опису майна у посадкову заставу; накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАС», що знаходяться у банківських установах, що є підставою для відмови у його задоволенні в цій частині.

Як вже було зазначено, відповідно до довідки №613/10/20-40-17 від 24.06.2016 Т ОВ «ХАС» 21237338 Договір про спільну діяльність від 04.02.2004 №60 код має заборгованість на загальну суму 952 247,51 грн. в тому числі основний платіж 906 887,356грн. та пеня 45 360,16грн. Наведене також підтверджується обліковою карткою платника податків (зворотній бік, скорочена форма) (а.с. 18-20).

Вказана заборгованість виникла у зв'язку з несплатою відповідачем самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування газу природного, а також у зв'язку з невиконанням рішень ДФС про розсточення (відстрочення) податкового боргу та податковихзобовязань (а.с. 32-64).

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з підпунктом 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктами 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно зі статтею 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості, відповідачем не надано.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАС» () суму податкового боргу за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 №60 уповноважена особа ТОВ «ХАС» (код ) в розмірі 952 247,51грн. (дев'ятсот п'ятдесят дві тисячі двісті сорок сім гривень 51 копійка) за рахунок коштів, які знаходяться у банківських установах.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Горобцова