Справа № 427/4096/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Київ К/800/22774/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П.,
Швеця В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Свердловську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання зарахувати до пільгового стажу період роботи підземним гірником на маркшейдерських роботах з повним робочим днем під землею, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Свердловського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, -

встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Свердловську Луганської області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_5 з 1 січня 1986 року по 10 жовтня 1996 року гірником підземним на маркшейдерських роботах з повним робочим днем під землею, зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу вказаний період роботи та здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI) із розрахунку 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, стягнути на її користь заборгованість, починаючи з 12 листопада 2012 року.

Постановою Свердловського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Свердловського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року і направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Свердловську Луганської області та з 12 листопада 2012 року отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Для обчислення пенсії позивача враховано загальний страховий стаж роботи годувальника 29 років 3 місяці 14 днів, у тому числі на підземних роботах за Списком № 1 «шахтарі» - 12 років 2 місяці 14 днів, на роботах за Списком № 1 - 10 років 9 місяців 5 днів та період проходження військової служби - 2 роки 2 місяці 12 днів (стаж годувальника зараховано по 5 квітня 2007 року).

З трудової книжки ОСОБА_5, - чоловіка позивача, вбачається, що він з 1 січня 1986 року працював на шахті «Ленінська» виробничого об'єднання «Свердловантрацит» підземним гірником 3 розряду на маркшейдерських роботах та звільнився 10 жовтня 1996 року з шахти «Харківська» цього ж об'єднання (відповідних записів щодо реорганізації підприємства трудова книжка не містить). Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22 жовтня 2012 року № 323 за зазначеною посадою ОСОБА_5 працював із зайнятістю на підземних роботах більш 50 відсотків робочого часу на рік.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Свердловську Луганської області відмовлено позивачеві під час призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи її чоловіка гірником на маркшейдерських роботах з 1 січня 1986 року по 10 жовтня 1996 року, оскільки зазначена професія віднесена до категорії працівників, передбачених пунктом «г» підрозділу 1 розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 (далі - Список № 1), зайнятість яких на підземних роботах складає 50 і більше відсотків робочого часу на рік, що не дає підстав для обчислення пенсії відповідно до Закону №345-VI.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності необхідного стажу у чоловіка позивача для призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника з урахуванням вимог статті 8 Закону № 345-VI.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 345-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно статті 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом «а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

У відповідності до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 Списку № 1 посада маркшейдера, яку обіймав чоловік позивача, передбачає зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді).

Верховний Суд України на підставі системного аналізу зазначених вище нормативних актів дійшов висновку, що до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені цим Законом пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день (постанова № 21-455а13).

Оскільки посада гірника на маркшейдерських роботах відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 Списку № 1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), то дія Закону № 345-VI застосуванню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, стаж роботи чоловіка позивача на підземних роботах з повним робочим днем під землею за Списком № 1 «шахтарі» складав 12 років 2 місяці 14 днів, якого недостатньо для призначення пенсії ОСОБА_4 з урахуванням вимог статті 8 Закону № 345-VI.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про відмову у задоволенні позову, є обґрунтованим.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Свердловського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2013 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Свердловського міського суду Луганської області від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Свердловську Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання зарахувати до пільгового стажу період роботи підземним гірником на маркшейдерських роботах з повним робочим днем під землею - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Стародуб О.П.

Швець В.В.