Справа № 349/1452/16-а, 2-а/349/56/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 876/1209/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кушнерика М.П.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Галицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2016 року у справі №349/1452/16-а, 2-а/349/56/16 за позовом ОСОБА_1 до Галицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов»язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

в с т а н о в и л а :

19.12.2016р. позивачка звернулася в суд з позовом в якому просить визнати незаконною відмову Галицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у відновленні виплати пенсії по інвалідності та зобов»язати відповідача призначити, нарахувати, виплатити, а також продовжувати нараховувати та виплачувати пенсію по інвалідності з 01.06.2015 року.

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2016 року позов задоволено частково. Позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 19.06.2016 року включно залишено без розгляду. Визнано протиправними дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії по інвалідності та зобов»язано пенсійний орган відновити виплату пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 19.06.2016р. Постанова прийнята в порядку скороченого провадження.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач працює на посаді державного службовця по даний час, а тому підстав для поновлення виплати пенсії не має. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задоволити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності (3 група загального захворювання). З 01.04.2015р. виплату пенсії по інвалідності припинено.

02.12.2016р. позивачка звернулась до відповідача про відновлення пенсії.

Листом від 07.12.16р. №109/С-15 (а.с.10, 11) відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії з 01.06..2015 року з тих підстав, що позивачка на даний час працює на посаді державного службовця.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо призупинення виплати позивачу пенсії по інвалідності, є протиправними, оскільки з 01.06.2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом № 2453-VI, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного:

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон №213), внесено зміни до статті 47 Закону №1058 та викладено вказану статтю в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Також, з 1 січня 2016 року набув чинності Закон України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно зі змінами, внесеними до ч.1 ст.47 Закону № 1058, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213 порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213 покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З аналізу наведених положень Закону №213 слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 47 Закону № 1058 у редакції Закону № 213 не визнана неконституційною, позивач не займає посади в органах, перелічених в пункті 3 Прикінцевих положеннях Закону № 213, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії позивачу.

Крім того, Прикінцевими положеннями Закону № 213 визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах. У цьому переліку Закон № 1058 відсутній.

На виконання пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213 щодо призначення пенсій (у тому числі спеціальних) до 1 червня 2015 року відповідний Закон не прийнято.

У зв'язку, з цим з 1 червня 2015 року втрачають чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія має призначатись відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому слід враховувати, що до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує загальний порядок виплати пенсії, Законом № 213 внесено аналогічні зміни щодо обмеження виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у випадку перебування цих пенсіонерів на державній службі.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213 не містить застережень щодо поновлення виплати пенсії у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, а тому відповідач обґрунтовано відмовив у поновленні виплати пенсії.

Щодо покликання апелянта на те, що між даними сторонами був аналогічний спір, який вирішений, то колегія суддів зазначає наступне:

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016р. у справі №876/5365/16 залишено без змін постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2016 року у справі № 349/667/16-а, якою ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі щодо припинення їй з 01 квітня 2015 року виплати пенсії по інвалідності. Предметом спору була відмова відповідача від 25 травня 2016 року №19/С-15.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Галицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - задоволити.

Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2016 року у справі №349/1452/16-а, 2-а/349/56/16 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець