Справа № 822/2104/16
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2104/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

23 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурівбудмеханізатор" до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними дії та зобов'язання вичнити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Проскурівбудмеханізатор» (ТОВ «Проскурівбудмеханізатор») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (ГУДКС України у Хмельницькій області) про визнання протиправними дії відповідача щодо повернення стягувачу виконавчого листа у справі №822/1161/16 та зобов'язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист у справі №822/1161/16.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені завчасно і належним чином, а відтак судом апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю -доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.07.2016 року у справі №822/1161/16, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.09.2016 року, визнано протиправною бездіяльність державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області в частині не направлення у строк, встановлений Податковим кодексом України, до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на користь позивача за лютий 2016 року, та стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Проскурівбудмеханізатор" м. Хмельницький пеню за прострочення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3285,15 грн., (три тисячі двісті вісімдесят п'ять гривень п' ятнадцять копійок).

Так, 22.09.2016 року ТОВ "Проскурівбудмеханізатор" звернулось до начальника управління Державної казначейської служби України у м.Хмельницькому із заявою про виконання рішення по адміністративній справі №822/1161/16. До поданої заяви додано оригінал виконавчого листа та копію ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.09.2016 року по адміністративній справі №822/1161/16.

Проте, листом №12-32/714-7021 від 17.11.2016 року Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, керуючись пунктом 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (Порядок №845), повернуло виконавчий лист без виконання, вказавши, що виконавчий лист, у графі "боржник" якого зазначені два боржники - Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області та Управління державного казначейства України у м. Хмельницькому, суперечить резолютивній частині рішення суду від 12.07.2016 року, яким з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурівбудмеханізатор" м. Хмельницький () стягута пеня за прострочення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3285,15 грн, що робить неможливим його виконання.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист по справі №822/1161/16 оформлений у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відповідач протиправно повернув його позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, згідно із ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб і підлягає виконанню на всій території України

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (Закон №606) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, статтею 18 Закону №606 встановлені вимоги до виконавчого документу. Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Так, ч. 2 ст. 3 Закону №606 визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (Порядок №845).

Згідно із п. 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Так, п. 6 Порядку № 845 визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

-заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

При цьому, пп. 1 п 9 Порядку №845 визначено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ:

- не підлягає виконанню органом Казначейства;

- подано особою, що не має відповідних повноважень;

- пред'явлено до виконання з пропущенням установленого строку;

- видано або оформлено з порушенням установлених вимог;

- рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

- суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов'язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

- відсутній залишок невідшкодованого податку на додану вартість, узгоджений із стягувачем;

- стягувач відмовився від виконання виконавчого документа або відкликав його без виконання;

- наявні інші передбачені законом випадки.

Відповідно до п. 5 Порядку №845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз'яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача. У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу (частина 3 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Тобто, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що повноваження щодо повернення виконавчого листа про стягнення коштів з державного бюджету має лише орган, уповноважений на його виконання, а саме - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, яким є Державне казначейство України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виконавчий лист по справі №822/1161/16 оформлений у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відповідач протиправно повернув його позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Сапальова Т.В.