Справа № 2-а-514/10
Суддя: Сторожук С. М.
Дата ухвалення: 2010-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2010 року
м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді:Сторожука С.М
при секретарі :Дробот О.Ю.
за участю позивача: ОСОБА_1 представника відповідача:ВеременичаД.С.
.розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини « НОМЕР_1 » ВВ МВС України про визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними, суд -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Військової частини « НОМЕР_1 » ВВ МВС України в якій просила суд:
-визнати дії відповідача незаконними;
-зобов`язати відповідача виплатити їй грошову компенсацію у розмірі 2839,15 гривень.
В обгрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона проходила військову службу у відповідача з 12 липня 1996 року по 15 жовтня 2009 року. Наказом командира ВВ МВС України №110 від 28 серпня 2009 року її було звільнено з військової служби за п «в» ч.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» без права носіння військової форми одягу.
На підставі наказу командира ВЧ « НОМЕР_1 » від 15 жовтня 2009 року №201 її було виключено зі списків особового складу.
У зв`язку із звільненням вона має право отримати грошову компенсацію, за не отримане нею належне за нормами забезпечення речове майно, у розмірі - 2839 гривень.
Представником відповідача було надано заперечення проти позовних вимог, відповідно до змісту яких він просив відмовити у задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не має можливості видати речове майно у натуральних показниках на суму грошової компенсації - 2839,15 гривень.
В судовому засіданні позивач позов підтримала, надавши пояснення які відповідають змісту позовної заяви.
Представник відповідача позов не визнав, спираючись на доводи викладені в запереченні.
Суд з`ясувавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши наявні докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки:
Як з`ясовано в судовому засіданні позивач була виключена зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення на підставі наказу командира Військової частини « НОМЕР_1 » від 15 жовтня 2009 року за №201, у зв`язку із звільненням у відставку за ст.26 ч.б п «в» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі наказу командувача ВВ МВС України від 28 серпня 2009 року №110 «без права носіння військової форми одягу» ( а.с. 8 ).
Згідно довідки-розрахунку №3/265 фактична заборгованість відповідача перед позивачем складає - 2839,15 гривень ( а.с. 9 ), однак відповідач відмовився у добровільному порядку виплатити грошову компенсацію ( а.с. 12 ).
Відповідно до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України №1444 від 28 жовтня 2004 року «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», - військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача підлягають визнанню як неправомірні.
Вирішучи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.І ст.94 КАС України, відповідно до змісту якої - якщо судове рушення ухвалено на користь сторони, яка не є субьєктом владних повновадень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума витрат у розмірі - 3,40 гривень, тобто у тому розмірі, який позивач повинна була сплатити звертаючись до суду в порядку КАС України ( п.2 ч.З «Прикінцевих та перехідних положень» КАС України ). Всі інші витрати позивача, у тому числі витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, - не передбачені КАС України.
Керуючись п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України №1444 від 28 жовтня 2004 року «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69, 94, 159, 160, 163 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини « НОМЕР_1 » ВВ МВС України про визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними, - задовольнити.
Визнати дії Військової частини « НОМЕР_1 » ВВ МВС України щодо відмови у виплаті грошової компенсації, - неправомірними.
Зобов`язати Військову частину « НОМЕР_1 » ВВ МВС України» ( АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за не отримане речове майно, у розмірі 2839 (дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять ) гривень 15 копійок.
Стягнути з Державного бюджету України ( рішення передаються до Державного казначейства України - 01014, м. Київ, вул. Бастіонна,6 ) на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі - 3 ( три ) гривні 40 копійок.
Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Заява про апеляційне оскарження постанови суд першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя Сторожук С.М