Справа № 521/1891/17
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №521/1891/17
Провадження №2а/521/154/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мазун І.А., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одесі про визнання дій неправомірними, та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси, якими йому перерахований суддівський стаж на посаді судді, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - протиправними.

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету імені ОСОБА_2 за період з 1 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року, що становить 2 роки 5 місяців 4 днів; період роботи на посаді слідчого, а саме:

- з 17 жовтня 1980 року по 01 листопада 1982 року - слідчим по ДТП СУ УВС Одеського Міськвиконкому;

- 01 листопада 1982 року по 25 травня 1987 року слідчим СВ Маліновського Райвиконкому м. Одеси;

- з 25 травня 1987 року по 10 вересня 1990 року заступника начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси;

- 10 вересня 1990 року по 24 червеня 1999 року старшим слідчим СВ по ДТП ОМВС України в Одеській області та період роботи на посаді судді Жовтневого та Приморського районних судів м. Одеси у період з 18 грудня 2000 року по 20 жовтня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 20 жовтня 2016 року 42 роки 3 місяці, 5 днів., встановивши розмір посадового окладу, з якого необхідно обчислювати довічне грошове утримання судді у відставці 30400 (тридцять тисяч чотириста) гривень, в тому числі: 16000 гривень - оклад судді; 80% або 12800 гривень - доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 35 років; 10% або 1600 гривень - за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси перерахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з заробітної плати розміром 30400 грн., відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 02.02.2017 року № 5-312/17, починаючи з 21.10.2016 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

- у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

- судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування вимог позивач вказував на наявність у нього необхідного стажу для визначення довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді та посилався на неправильне застосування управлінням норм законодавства України, в звязку з чим він вимушений був звернутися з вказаним адміністративним позовом.

Справу розглянуто в скороченому провадженні, згідно ст.183 КАС України.

Представником відповідача до суду направлено письмові заперечення, згідно яких вона просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що відсутні підстави для задоволення вимог, оскільки зарахування до стажу роботи для призначення довічного грошового утримання періоду навчання та роботи на посаді слідчого суперечитиме нормам чинного законодавства, а враховуючи стаж роботи на посаді судді - 42 роки 3 місяці 5 днів, щомісячне довічне грошове утримання з посадового окладу в розмірі 30400 грн. виплачується у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року навчався на юридичному факультеті Одеського державного університету імені ОСОБА_2 (денна форма навчання), що підтверджується копією диплому.

З 17 жовтня 1980 року по 24 червня 1999 року працював в органах Міністерства внутрішніх справ України, а саме:

- з 17 жовтня 1980 року по 01 листопада 1982 року - слідчим по ДТП СУ УВС Одеського Міськвиконкому;

- 01 листопада 1982 року по 25 травня 1987 року слідчим СВ Малиновського Райвиконкому м. Одеси;

- з 25 травня 1987 року по 10 вересня 1990 року заступником начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси;

- з 10 вересня 1990 року по 24 червеня 1999 року старшим слідчим СВ по ДТП УМВС України в Одеській області.

Указом Президента України від 05 грудня 2000 року №1304/2000, ОСОБА_1, було призначено суддею Жовтневого районного суду м. Одеси.

Наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 407-ос від 12 грудня 2000 року ОСОБА_1 було зараховано до штату Жовтневого районного суду м.Одеси з 18 грудня 2000 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розкладу.

Указом Президента України від 25 січня 2003 року №43/2003, ОСОБА_1, було переведено на роботу новоутвореного місцевого Приморського районного суду м. Одеси.

Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» №3433 від 09 лютого 2006 року, відповідно до пункту 27 статті 85, частини першої статті 128 Конституції України (254к/96-ВР) та статті 9 Закону України «Про статус суддів» (2862-12), ОСОБА_1 обрано суддею безстроково.

Відрахований ОСОБА_1 зі штату Приморського районного суду м. Одеси у зв'язку з звільненням у відставку 20 жовтня 2016 року (наказ №24-ос/с від 17 жовтня 2016 року).

Управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, 17 листопада 2016 року позивачу було надано повідомлення № 6703 від 17 листопада 2016 року в якому зазначено, що при вирішенні питання про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, мені довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. При цьому відповідач виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді відноситься тільки фактична робота на посаді судді, з посиланням на те, що положеннями чинного законодавства передбачено виключний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Однак вказане рішення управління є незаконними виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Судову владу реалізовують професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні, шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Нормами ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції від 07 липня 2010 року, яка діяла до 28.03.2015 року, було встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України».

При цьому, п.11 Розділу XІІІ Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції Закону від 07 липня 2010 року №2453-VІ, яка діяла до 28.03.2015 року, було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно частини 2 пункту 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Нормами ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який передував зазначеному Закону, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Однак, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192 - VІІ, до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були внесенні зміни, зокрема які стосувалися суддівської винагороди та порядку розрахунку суддівського стажу.

Відповідно до вимог ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зазначеній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року не містять жодних посилань щодо можливості збереження за суддями стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що до стажу роботи судді, який був призначений на посаду до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 28 березня 2015 року, також зараховується стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Жовтневого районного суду м.Одеси Указом Президента України №1304/2000 від 05 грудня 2000 року, з подальшим переведенням на посаду судді Приморського районного суду м. Одеси, після наявності у нього стажу роботи на посаді слідчого СВ Малиновського Райвиконкому м. Одеси, заступника начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси та старшого слідчого СВ по ДТП УМВС України в Одеській області.

Таким чином, враховуючи дату призначення на посаду судді, на позивача розповсюджувалася дія ч.2 п.4 ст.43 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яка надавала можливість на зарахування до стажу роботи судді, також стаж роботи на попередніх посадах в органах внутрішніх справ (слідчого).

Необхідно також звернути увагу на те, що постановою Кабінету міністрів України від 11 червня 2008 року №545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року, доповнено пункт 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №866 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» абзацом другим, яким встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Постанова Кабінету міністрів України від 03 вересня 2005 року втратила чинність з 01 січня 2011 року після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи те, що на 01 березня 2008 року ОСОБА_1 обіймав посаду судді Жовтневого, а потім і Приморського районних судів м. Одеси, то згідно з вказаною вище Постановою Кабінету Міністрів України до стажу його роботи як судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання на момент набуття чинності цією Постановою, зараховується половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету імені ОСОБА_2, за період з 01 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року, що становить 2 роки 5 місяців 4 днів.

На підставі викладеного вище, стаж роботи судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання становить 42 роки 3 місяці, 5 днів.

Призначення та нарахування пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як вбачається з наданого Приморським районним судом м. Одеси розрахунку стажу, станом на 20 жовтня 2016 року стаж роботи на посаді судді Капля О.І. складав 42 роки 3 місяці, 5 днів, до якого були зараховані: період половини строку навчання на денному відділені юридичного факультету з 1 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року року; робота на посаді слідчого по ДТП СУ УВС Одеського Міськвиконкому з 17 жовтня 1980 року по 01 листопада 1982 року; робота на посаді слідчого СВ Маліновського Райвиконкому м. Одеси з 01 листопада 1982 року по 25 травня 1987 року; робота на посаді заступника начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси з 25 травня 1987 року по 10 вересня 1990 року; робота на посаді старшого слідчого СВ по ДТП ОМВС України в Одеській області з 10 вересня 1990 року по 24 червеня 1999 року; на посаді судді 10 вересня 1990 року по 24 червня 1999 року.

Однак, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідачем був здійснений перерахунок розміру суддівського стажу, який в результаті склав 42 роки 3 місяці 5 днів, та до якого був зарахований стаж роботи на посаді судді Жовтневого та Приморського районних судів м. Одеси, але не зарахована половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та стаж роботи на посаді слідчого.

Зазначена обставина стала передумовою для прийняття оскаржуваного рішення та встановлення ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 80% замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Однак, розмір нарахованого грошового утримання є неправомірним виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 124,126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Нормами ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом Верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

11 жовтня 2005 року в своєму рішенні Конституційний суд України по справі №1-21/2005 зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів, як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4рп/2016 визнанні неконституційними положення частини 3 статті141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VІІІ, абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речення абзацу шостого частини п'ятої 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VІІІ, положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453- VI.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України вказав на такий порядок його виконання:

- частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»;

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку»;

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ „Прикінцеві положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Дане Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що професійний суддя, через якого в Україні реалізовується судова влада, має встановлені законом гарантії досягнутого рівня незалежності, у томі числі у сфері правового захисту та матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані або звужені при прийнятті нових законів та інших нормативних актів.

У зв'язку з винесенням управлінням оскаржуваного рішення, право на отримання належного довічного грошового утримання позивача було звужене, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем встановленої приписами чинного законодавства гарантії незалежності суддів.

Окрім того, відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначений конституційний принцип неретриактивності закону свідчить про можливість застосування нового порядку розрахунку суддівського стажу, визначеного положеннями Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28 березня 2015 року, виключно до суддів, які були призначені на посаду після 28 березня 2015 року.

Необхідно зазначити, що Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192- VІІІ не передбачено, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ втратив силу, а передбачено, що він викладений в такій редакції.

Крім того Законом України Про Вищу раду правосуддя», а семе: Перехідними положеннями передбачено ,що п. 25 викласти в такій редакції: «право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону";

Пункт 26 доповнити абзацом другим такого змісту:

"Встановити, що до 1 січня 2017 року для членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України розмір посадового окладу становить 10 розмірів мінімальної заробітної плати, збільшених на коефіцієнт 1,3, та зберігаються надбавки і доплати, передбачені законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом";

Пункт 34 доповнити абзацом четвертим такого змісту:

"Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)";

у підпункті 1 пункту 46 слова "у судах, між судами, між судами та органами суддівського врядування" замінити словами "у судах, в органах суддівського врядування, між судами, між судами та органами суддівського врядування".

Таким чином, не визнано, що п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ втратив силу, оскільки це б не відповідало ст.22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, заявлені позивачем вимоги є обгрунтованими та законними, а порушене право підлягає захисту.

Керуючись ст.ст.10,11,71,94,99,100,128,159-163,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одесі про визнання дій неправомірними, та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси, якими ОСОБА_1 перерахований суддівський стаж на посаді судді, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету імені ОСОБА_2 за період з 1 вересня 1975 року по 20 червня 1980 року, що становить 2 роки 5 місяців 4 днів; період роботи на посаді слідчого, а саме:

- з 17 жовтня 1980 року по 01 листопада 1982 року - слідчим по ДТП СУ УВС Одеського Міськвиконкому.

- 01 листопада 1982 року по 25 травня 1987 року слідчим СВ Маліновського Райвиконкому м. Одеси

- з 25 травня 1987 року по 10 вересня 1990 року заступником начальника СВ Приморського Райвиконкому м. Одеси

- 10 вересня 1990 року по 24 червеня 1999 року старшим слідчим СВ по ДТП ОМВС України в Одеській області та період роботи на посаді судді Жовтневого та Приморського районних суддів м. Одеси у період з 18 грудня 2000 року по 20 жовтня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 20 жовтня 2016 року 42 роки 3 місяці, 5 днів., встановивши розмір посадового окладу, з якого необхідно обчислювати довічне грошове утримання судді у відставці 30400 (тридцять тисяч чотириста) гривень, в тому числі: 16000 гривень - оклад судді; 80% або 12800 гривень - доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 35 років; 10% або 1600 гривень - за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському м. Одеси перерахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з заробітної плати розміром 30400 грн., відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 02.02.2017 року № 5-312/17, починаючи з 21.10.2016 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одесі на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: І.А.Мазун