Справа № 755/1325/17
Суддя: Ластовка Н. Д.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Ластовка Н.Д., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії та просить постановити рішення, яким визнати дії відповідачів щодо не врахування відомостей про звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до вимог п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» і не проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», протиправними; зобов'язати відповідача Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати правові підстави звільнення позивача зі служби в поліції на підставі пункту 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов'язати відповідача Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01 серпня 2016 року з врахуванням вимог п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» щодо обчислення розміру пенсії, виходячи з правових підстав звільнення позивача зі служби у в'язку з наявністю вислуги років для призначення пенсійного забезпечення для працівників поліції та відповідно до рішення військово-лікарняної комісії згідно з п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Позивач мотивував заявлені вимоги тим, що 27.06.2016 року у зв'язку з наявністю вислуги років для призначення пенсійного забезпечення для працівників поліції ним було подано рапорт заступникові голови Національної поліції України - начальникові ГУНП у м. Києві про звільнення зі служби в поліції після проходження військово-лікарської комісії згідно п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», якою відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу системі МВС України. Затвердженого наказом МВС України від 06.02.2001 року № 85 проведено обстеження, за результатами якого позивачу видано свідоцтво про хворобу від 22.07.2016 року № 196, яке містить висновки про те, що позивач «Негоден к военной службе в мирное время, ограниченно годен в военное время», «Заболевание. Да, связано с прохождением службы в органах внутренних дел». Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.07.2016 року № 666 о/с відповідно до п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача було звільнено зі служби в поліції. У подальшому відповідачем Управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було призначено пенсію позивачу і видано пенсійне посвідчення. Однак під час призначення пенсії та обчислення її розміру відповідачем не було враховано, що позивач звільнився зі служби в поліції відповідно до вимог п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено призначення пенсії у розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік понад 20 років - 3 відсотки. Натомість розрахунок пенсії було проведено на загальних підставах і обчислено з розрахунку 50 відсотків відповідних сум грошового забезпечення із урахуванням 3 відсотків за кожний рік вислуги понад 20 років. На звернення позивача до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві останнім повідомлено, що підставою для нарахування пенсії позивачу у зазначеному розмірі є Свідоцтво про хворобу, яке не містить положення «про непридатність до служби в поліції». Однак позивач, якого звільнено на пенсію зі служби в поліції відповідно до вимог п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», вважає вищезазначене призначення пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІ неправомірним, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2017року вирішено питання про розгляд справи в скороченому провадженні.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що заступник начальника управління зв'язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковник поліції ОСОБА_1 27.06.2016 року подав рапорт на ім'я заступника Голови Національної поліції України - начальника ГУНП у м. Києві з проханням про звільнення зі служби в поліції після проходження військово-лікарської комісії. (а.с. 10)

За даними Свідоцтва про хворобу № 196 від 22.07.2016 року, складеного військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заступник начальника управління зв'язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковник поліції, який перебував на службі у період з 1992 року по 1994 року, на службі в органах МВС України - з 1995 року по день складання Свідоцтва, пройшов медичний огляд Військово-лікарської комісії за розпорядженням ГУ НП України в м. Києві, якою зроблено висновок, про те, що «Захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», «Не придатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у військовий час». (а.с. 12)

На підставі висновків Військово-лікарської комісії та за наявності вислуги років для призначення пенсійного забезпечення працівників поліції 22.07.2016 року заступником начальника управління зв'язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковником поліції ОСОБА_1 на ім'я заступника Голови Національної поліції України - начальника ГУНП у м. Києві подано рапорт про звільнення зі служби в поліції з 29.07.2016 року згідно п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». (а.с. 11)

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.07.2016 року № 666 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служи в поліції згідно п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 - підполковника поліції ОСОБА_1, заступника начальника управління - начальника відділу організації зв'язку та забезпечення зв'язком на спеціальних заходах управління зв'язку та телекомунікацій, 29 липня 2016 року. Стаж роботи в поліції на день звільнення в календарному обчисленні складає 23 роки 02 місяців 17 днів. У пільговому обчисленні - 23 роки 03 місяці 26 днів. (а.с. 9)

За даними Пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого 06.09.2016 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на пенсії за вислугу років у Національній поліції України, термін дії: довічно. (а.с. 13)

Листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 07.12.2016 року № 13099 позивачу ОСОБА_1 повідомлено, що він отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 59 відсотків, оскільки у Свідоцтві про хворобу від 22.07.2016 року № 196 відсутня інформація про непридатність ОСОБА_5 до служби в поліції, як це передбачено п. 2 ст. 77 Закону «Про національну поліцію». (а.с. 7)

Згідно змісту Листа Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України» вих.№ 33/31-Х-92, висновок військово-лікарської комісії виноситься на підставі Наказу МВС України № 85 від 06.02.2001 року «Про затвердження Положення про діяльність ВЛК та Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу в системі МВС», який є чинним. У Свідоцтві про хворобу № 196 від 22.07.2016 року рішення виносилось згідно формулювання п.п. 1.63, 1.78.8 Порядку. Перелік формулювань у висновку є вичерпним. Посилань на формулювання у висновку «Не придатний до служби в поліції» у наказі немає. (а.с. 8)

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п.1.63., п. 1.67 Порядку проведення військово-лікарської експертизи медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу системі МВС України. Затвердженого наказом МВС України від 06.02.2001 року № 85 (далі - Порядок), ВЛК (військово-лікарська комісія) свої постанови виносять на час фактичного огляду даної особи. За результатами медичного огляду ВЛК виносять такі постанови: щодо кандидатів на службу в органи внутрішніх справ: «Придатний до служби», «Не придатний до служби». На осіб рядового й начальницького складу, які проходять медичний огляд і підпадають під дію статей (пунктів) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальне визначення придатності до служби в органах внутрішніх справ, ВЛК виносить одну із таких постанов: «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби».

Згідно п. 1.78.8 Порядку, Постанови ВЛК про причинний зв'язок виносяться в таких формулюваннях: «Захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», якщо воно виникло в період проходження служби в органах внутрішніх справ або коли захворювання, яке виникло до служби, в період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Пунктом 4. Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію від 23.12.2015 року № 901-VIII, який набрав чинності 28.12.2015 року, усуває поняття ОВС (органів внутрішніх справ) з українського законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно роз'яснень, наведених у пункті 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7, відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що управлінням пенсійного фонду було неправомірно призначено позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 59 процентів відповідних сум грошового забезпечення, не урахувавши, що позивача було звільнено зі служби в поліції (спеціальне звання - підполковник поліції) Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.07.2016 року № 666 о/с саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, що відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» надає право позивачу на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, тобто позивач має законодавчо визначене право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 64 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням стажу його служби в поліції на день звільнення - 23 роки 02 місяці 17 днів, що встановлено Наказом про звільнення позивача від 28.07.2016 року № 666 о/с.

Таким чином, задля відновлення порушеного права позивача в сфері пенсійного забезпечення суд, вважає правомірними вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії позивача, починаючи з дня її призначення, у розмірі, визначеному п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи з правових підстав звільнення позивача зі служби у в'язку з наявністю вислуги років 23 роки 02 місяці 17 днів для призначення пенсійного забезпечення працівникам поліції та відповідно до рішення військово-лікарняної комісії від 22.07.2016 року № 196 згідно з п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто у розмірі 64 відсотків відповідних сум грошового забезпечення щомісячно. При цьому, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та дотримуючись принципу зрозумілості судового рішення щодо його логічності, чіткості та повноти обґрунтування задля подальшого правильного його виконання, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог, зобов'язавши відповідача здійснити окрім перерахування також і виплату пенсії позивача у зазначеному вище розмірі, починаючи з дня призначення пенсії позивачу, з урахуванням раніше проведених виплат.

При цьому суд вважає таким, що не відповідає вимогам закону твердження представників структурних підрозділів Пенсійного фонду України про те, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» є відсутність у висновку військово-лікарської комісії (Свідоцтво від 22.07.2016 року № 196) інформації про непридатність позивача до служби саме в поліції, - оскільки судом достовірно встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.07.2016 року № 666 о/с саме через хворобу згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», даний Наказ винесено на підставі Свідоцтва про хворобу № 196 від 22.07.2016 року, який містить висновок військово-лікарської комісії про непридатність позивача до служби, що є формулюванням, яке визначено діючим на час складання Свідоцтва Порядком проведення військово-лікарської експертизи медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу системі МВС України, а не приведення даного підзаконного нормативного акту у відповідність до положень Закону України «Про Національну поліцію» не є підставою відмови позивачу у реалізації його права на отримання пенсії за вислугу років у зв'язку із звільнення зі служби в поліції через хворобу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», як це визначено Наказом про звільнення, який станом на день ухвалення даного рішення суду є чинним, за відсутності доказів його оскарження чи скасування.

Разом з тим, суд визнає некоректними вимоги позивача, пред'явлені до відповідача Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, оскільки останній є структурним підрозділом Пенсійного фонду України, не є юридичною особою, тому не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю задля захисту прав в якості сторони в адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст. 77, 102 Закону України «Про Національну поліцію», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію від 23.12.2015 року № 901-VIII, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7, ст. ст. 8-11, 41, 69-71, 94, 99, 160-164, 167, 183-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не врахування відомостей про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до вимог п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» і не проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», - протиправними.

Зобов'язати Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати правові підстави звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов'язати Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії позивача, з урахуванням вимог п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» щодо обчислення розміру пенсії, виходячи з правових підстав звільнення позивача зі служби у зв'язку з наявністю вислуги років для призначення пенсійного забезпечення для працівників поліції: 23 роки 02 місяці 17 днів та відповідно до рішення військово-лікарської комісії згідно з п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто у розмірі 64 відсотків відповідних сум грошового забезпечення щомісячно, починаючи з дня призначення пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат.

Відшкодувати ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я: