Справа № 807/2552/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Київ К/800/9583/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Олексієнка М.М.,

Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області про скасування наказу та спонукання до вчинення дій, за касаційною скаргою Відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, у якому після уточнення позовних вимог просив: визнати незаконним та скасувати наказ відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 53 о/с; поновити його на раніше займаній посаді начальника Хустського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області з 31 травня 2013 року; зобов'язати відповідача видати йому направлення на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до служби та подальшого звільнення зі служби.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2013 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 53 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Хустського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області з 31 травня 2013 року та поновлено його на вказаній посаді. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відділ Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області, посилаючись на порушення апеляційним судом норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та залишити в силі постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2013 року.

Представник позивача подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді начальника Хустського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області у званні підполковник внутрішньої служби.

27 травня 2013 року на ім'я начальника відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області позивачем було подано рапорт, у якому останній просив його звільнити з органів державної кримінально-виконавчої служби у зв'язку з набуттям права на пенсію за вислугою років 31 травня 2013 року.

Наказом відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 53 о/с «По особовому складу» ОСОБА_2 звільнено у запас Збройних Сил України за підпунктом «ж» пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114 у редакції, чинній на час прийняття цього наказу), з 31 травня 2013 року.

Як встановлено судами, на момент звільнення ОСОБА_2 граничного віку перебування на службі не досяг, військово-лікарською комісією непридатним за станом здоров'я до служби визнаний не був.

Пунктом 64 Положення № 114 визначено підстави, за яких особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років;

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад;

г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі;

д) через службову невідповідність;

є) за порушення дисципліни;

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків;

з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації);

и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку;

ї) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.

Отже, серед підстав для звільнення зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, такої підстави як «набуття права на пенсію за вислугою років» не передбачено.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильним висновком суду апеляційної інстанції про те, що відповідач, встановивши, що законодавцем не передбачено такої правової підстави для звільнення як «набуття права на пенсію за вислугою років», за якою ОСОБА_2 просив його звільнити зі служби у поданому ним рапорті, не мав права самостійно змінювати та обирати підставу звільнення його зі служби без уточнення у нього підстав припинення служби, що є підставою для визнання протиправним і скасування оспорюваного наказу відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області від 31 травня 2013 року № 53 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Хустського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області за підпунктом «ж» пункту 64 (за власним бажанням) Положення № 114 з 31 травня 2013 року та поновлення його на вказаній посаді.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновку апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області про скасування наказу та спонукання до вчинення дій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.