Справа № 134/1817/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 134/1817/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Зарічанський В.Г.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

22 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області протиправними та зобов`язання належного призначення, перерахунку та виплати пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому просила: визнати протиправними дії Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови в призначенні та перерахунку пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 03.11.2016 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»; зобов'язати Крижопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити призначення та виплату пенсії за віком з 03.11.2016 року із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за віком на три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 січня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Крім того, позивачкою та відповідачем подано заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 01.12.2006 року перебуває на обліку в Крижопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров'я, згідно ст. ст. 52,54,55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

03.11.2016 року відповідачем за заявою ОСОБА_2 здійснено переведення останньої з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та проведено перерахунок пенсії за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

13.12.2016 року позивачка звернулася до управління із заявою про перерахунок призначеної пенсії за віком з 03.11.2016 року, відповідно до ст. ст. 26,27,40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії за віком та здійснити виплату заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом №Т-46 від 19.12.2016 року управління повідомлено позивачку про відсутність підстав щодо проведення призначення пенсії за віком її перерахунку та виплат, однак ОСОБА_2, вважаючи відмову незаконною та такою, що порушує її права, звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно відмовлено у призначенні та перерахунку пенсії позивачці, з чим не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Частиною 1 ст. 10 цього Закону встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Пенсія за вислугу років позивачці призначено як працівнику охорони здоров'я, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачає такого виду пенсії як пенсія за вислугу років, а встановлює вичерпний перелік видів пенсій: пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Особі призначається один із цих видів пенсії за її вибором, і переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється у межах визначених цим Законом видів пенсії.

З аналізу наведених норм вбачається, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV .

Приписами ст. 26 Закону № 1058-IV визначено вік при досягненні якого призначається пенсія за віком за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.12.2006 року здійснено відповідачем згідно з приписами наведених вище правових норм та у відповідності до п. 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до якого пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, тому колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивачу у 2006 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), повторна заява про призначення цього ж виду пенсії, хоч і на загальних підставах, з 03.11.2016 року є необґрунтованою.

Таким чином, твердження позивачки, що в даному випадку їй повинно бути вперше призначено пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, внаслідок чого повинен бути врахований показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, є помилковим.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 року у справі №К/800/51067/15 та від 21.04.2016 року справа №К/800/17058/15.

Перерахунок пенсій у зв'язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу регулюється статтею 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058, частина 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1статті 40 цього Закону.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008р. і про внесення змін у деякі законодавчі акти України" від 28 грудня 2007 року № 107-6 і визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 доводить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Тобто, правила частини першої статті 40 при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід). Частина перша статті 40 передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 9 липня 2003 року.

З огляду на зазначене та керуючись положеннями принципу законності закріпленого в статті 9 КАС України, приписи постанови № 530 від 28 травня 2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" не можуть застосовуватись до спірних відносин, відтак правові підстави для перерахунку пенсії позивачки із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні так і середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року звернення за перерахунком, відсутні. Останній із наведених показників застосовується виключно для призначення пенсії, застосування його для перерахунку є безпідставним.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.09.2016 року у справі №133/476/15 та від 24.04.2012р. справа №21-111а12.

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, колегія суддів дішла висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, оскільки відповідач, приймаючи рішення про переведення позивачки з пенсії за вислугою років на пенсію по віку, діяв у спосіб, на підставах та в межах наданих йому повноважень, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій Крижопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області протиправними та зобов`язання належного призначення, перерахунку та виплати пенсії за віком скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.