Справа № 808/2465/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/2465/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року о 14 год. 30 хв.

Справа № 808/2465/16

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача – не з’явився,

відповідача – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Транс-Трейд»

до Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Транс-Трейд» (далі – позивач, ТОВ «ТД «Транс-Трейн») до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів (правонаступник – Запорізька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області, далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:

Представник позивача в судове засіданні не прибув, про час, місце і дату судового розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі, а відповідач про поважність причин неявки в судове засідання не повідомив, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч.1 ст.41 КАС фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2014 року ТОВ «ТК «Транс-Трейд», за результатами якої складено акт від 20.10.2014.

За висновками акту перевірки, позивачем було допущено заниження податкового зобов’язання внаслідок завищення суми податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року в порушення п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201, п.198.6 ст.198 розділу V ПК України.

Перевіркою встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року повторно включена податкова накладна №5036 від 30.06.2014. В той час, як ця сама податкова накладна включена до складу податкового кредиту червня 2014 року.

Не погодившись з даною податковою вимогою, позивач оскаржив її до суду.

У справі № 808/772/15 суди зазначили, що в податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2014 року та листопад 2014 року залишок від’ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду відображається у рядку 24, а значення цього рядку переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, згідно п. 200.3 ст. 200 ПК України при від’ємному значенні суми, розрахованої як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) період (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу – зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, на особовому рахунку платника податків від’ємне значення суми ПДВ відображається в тому випадку, коли платником у рядку 20.1 податкової декларації з ПДВ зазначається сума від’ємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ.

Відповідно до п. 4 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №966 від 23.09.2014, якщо наявна сума від’ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, відображається у рядку 20, то: у разі перевищення такого від’ємного значення (рядок 20) над значенням рядка 18, значення рядка 20 зменшується на значення рядка 18 та відображається у рядку 21; у разі якщо сума такого від’ємного значення (рядок 20) є меншою за значення рядка 18, значення рядка 18 зменшується на значення рядка 20 та відображається у рядку 25. Сума від'ємного значення поточного звітного (податкового) періоду та від'ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 + рядок 21), відображається у рядку 22.

Матеріалами справи підтверджено, що у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року позивачем у рядку 21 (залишок від’ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) вказана сума 24 200 грн.; в рядку 24 (залишок від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включаться до складу податкового кредиту наступного податкового період (рядок 22 – рядок 23).

Вказані суми на особовому рахунку позивача як переплата не відображені.

Відповідно до пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов’язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

За правилами ст.43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що про наявність підстав для визнання протиправною та скасування податкової вимоги №1143-25 від 24.12.2014 в частині донарахування основного зобов’язання в розмірі 12 268, 87 грн.

Таким чином, в межах розгляду справи №808/772/15 судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не відображено на особовому рахунку позивача як переплата показники податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2014 року, задекларовані у рядку 21 (залишок від’ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) в розмірі 24 200,00 грн.

Також встановлено, що в податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року позивачем в рядку 20.1 (значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду) відображена сума 12 547 грн., однак вказані дані на особовому рахунку позивача також не відображені.

Зазначене з посиланням на норми пп.17.1.10 п.17.1 ст. 17, ст.43, п.87.1 ст.87, п.200.3 ст.200 ПК України зумовило висновки суду про протиправність визначення податкового боргу з податку на додану вартість за податковою вимогою №1143-25 від 24.12.2014 в частині основного зобов’язання.

Не зважаючи на набрання судовим рішенням у справі №808/772/15 законної сили, відповідачем висновки суду не враховані, вказані у судовому рішенні показники податкової звітності позивача на особовому рахунку платника не відображені.

Враховуючи, що правовірність такої вимоги не охоплюється предметом розгляду даної справи, суд не надає оцінки цьому рішенню суб’єкта владних повноважень.

Отже протиправність не відображення показників податкової звітності позивача з податку на додану вартість досліджувалась та була встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, з наведенням відповідного нормативно-правового обґрунтування.

Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, заперечення відповідача щодо застосування норм п.200.3 ст.200 ПК України не можуть бути взяті судом до уваги.

З матеріалів справи судом встановлено, що протиправне не відображення відповідачем показників податкової звітності з податку на додану вартість на особовому рахунку позивача призводить до порушення прав останнього, оскільки тягне за собою неможливість використання залишків сум коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а також призводять до повторного визначення сум податкового боргу за грошовими зобов’язаннями, які позивачем погашені за рахунок від’ємного значення податку на додану вартість шляхом подання розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Транс-Трейд» та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Транс-Трейд» задовольнити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість гривень 00 коп.), присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Транс-Трейд» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко