Справа № 2-а-5759/09/2170
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 р.Справа № 2-а-5759/09/2170

Категорія:10.1Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Турецької І.О.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТОВ «Автомир - Херсон»на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2011 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона до ОСОБА_3, ТОВ «Автомир-Херсон», Треті особи - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Херсонській області про стягнення несплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона звернулось з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 несплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 3 000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що у травні 2008 року відповідач зареєструвала в МРЕР УДАІ УМВС України в Херсонській області на своє імя транспортний засіб, на який набула право власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.01.2008 року. Відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»відповідач зобовязана сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3% від вартості автомобілю, що в даному випадку становить 3 275 грн. Проте згідно платіжного доручення ХФ АКБ «Правекс Банк»від 18.01.2008 року відповідачем сплачено до пенсійного фонду лише 275 грн., внаслідок чого до фонду не сплачено 3 000 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.11.2010 року до участі у справі року в якості другого відповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Автомир - Херсон», а також в якості третьої особи з боку відповідача без самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк».

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2011 року позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсон задоволено частково.

Суд першої інстанції стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир-Херсон»на користь управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона 3 000 грн. несплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. В задоволенні вимог до ОСОБА_3 відмовив.

В апеляційній скарзі ТОВ «Автомир- Херсон», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі зясовано, що комісією у складі представників органів Пенсійного фонду України в Херсонській області проведено позапланову перевірку щодо перерахування збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій при відчужені нових легкових автомобілів за період з 23 квітня 2008 року по 31травня 2008 року, результати якої відображені в акті № 30 від 14.07.2008 р.

З акту перевірки вбачається, що за результатами перевірки реєстраційних справ нових легкових автомобілів, реєстрів МВ РЕР м. Херсона УДАІ по реєстрації транспортних засобів та виписок Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області щодо фактичного надходження коштів від операцій по відчуженню легкових автомобілів за вказаний період, виявлені розбіжності між сумами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій при відчужені нових легкових автомобілів, зазначеними у квитанціях платників, які знаходяться у реєстраційних справах МВ РЕР м. Херсона УДАІ, та фактичними сумами цього збору, що надійшли на рахунок УПФУ.

З додатку № 5 до акту перевірки вбачається, що в реєстраційних справах МВ РЕР м. Херсона УДАІ є в наявності квитанції про сплату власниками автомобілів збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в повному обсязі, у тому числі і квитанція про сплату ОСОБА_3 18.01.2008 року зазначеного збору в сумі 3 275 грн., проте фактично до позивача надійшло збору 275 грн., розбіжність між сумою, що підлягала сплаті, та сумою, яка фактично надійшла становить 3 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним відповідачем у справах даної категорії є продавець легкових автомобілів, оскільки, на його думку, обовязок по сплаті збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів покладено на продавця, а саме на другого відповідача -ТОВ «Автомир-Херсон».

Колегія суддів такий висновок вважає правильним, проте зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Пунктом 7 статті 1 Закону України від 26 червня 1997 року №400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено виключний перелік осіб - платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачено, що платниками збору є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Натомість, відповідно до пункту 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі шляхом купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Суд першої інстанції звернув належну увагу на зазначену суперечність між законом і підзаконним актом, які по-різному врегульовують одне й те саме питання, та зробив правильний висновок, що відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», який має вищу юридичну силу, ніж підзаконний нормативний акт, платником збору є та особа, яка відчужує легковий автомобіль, в даному випадку, ТОВ «Автомир-Херсон», а тому предявлення даного позову до ОСОБА_3 є безпідставним.

Разом з цим, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що в матеріалах реєстраційної справи є в наявності оригінал квитанції про сплату ОСОБА_3 3 275 грн. збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що становить 3% від вартості автомобіля, придбаного за договором № 0801-05002 від 05.01.2008 року, укладеним між ТОВ «Автомир- Херсон»та ОСОБА_3, тобто фактично зазначений збір до Пенсійного фонду сплачено, хоча і не належною особою.

В матеріалах справи відсутні докази несплати ОСОБА_3 грошових коштів, відомості про те, що квитанція ХФ АКБ «Правексбанк»№2384/з215 від 18.01.2008 року є підробленою не надані.

Сплата збору на обовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 3% від обєкта оподаткування, визначеного п.6 ст.2 цього Закону, однією зі сторін договору купівлі-продажу, унеможливлює стягнення цієї ж суми з другої сторони, оскільки це призведе до подвійного оподаткування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку,що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а судове рішення - скасувати із прийняттям нової постанови про відмову у задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Автомир-Херсон» задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2011 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона до ОСОБА_3, ТОВ «Автомир-Херсон», Треті особи - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Херсонській області про стягнення несплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування скасувати, ухвалити у справі нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: І.П. Косцова

Судді: І.О. Турецька

ОСОБА_2.