Справа № 826/27089/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2017 року № 826/27089/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича, за участі третьої особи - підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу "Фірма "Вітал-Тер", про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач-1, Фонд) та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" (надалі - ПАТ "Банк "Національні інвестиції") Волощука Ігоря Григоровича (надалі - відповідач-2, уповноважена особа Фонду Волощук І.Г.), за участю третьої особи - підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу "Фірма "Вітал-Тер" (надалі - третя особа, ПІІ "Фірма "Вітал-Тер"), в якому просить:

- визнати протиправною діяльність уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. щодо списання з рахунку ОСОБА_1, відкритого в ПАТ "Банк "Національні інвестиції", НОМЕР_3 на рахунок ПІІ "Фірма "Вітал-Тер", відкритий в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" НОМЕР_2 у розмірі 169500,00 грн. в порядку виконання наказу тимчасової адміністрації "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)" №56/1-ОС від 13 листопада 2015 року;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк "Національні інвестиції", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. надати до Фонду у встановленій законодавством формі інформацію щодо ОСОБА_1, який має право на відшкодування коштів за вкладом (відкритим рахунком НОМЕР_3) у ПАТ "Банк "Національні інвестиції" за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд включити передану уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. інформацію про ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк "Національні інвестиції", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд здійснити на користь ОСОБА_1 відшкодування за його вкладом (відкритим рахунком НОМЕР_3) у ПАТ "Банк "Національні інвестиції" у розмірі 182760,00 грн. за рахунок Фонду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на відсутність правових підстав для визнання нікчемною операції щодо перерахування ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" на користь ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги у розмірі 169500,00 грн., а тому списання вказаних коштів з рахунку ОСОБА_1 та не включення його до відповідного переліку вкладників (загального реєстру вкладників) ПАТ "Банк "Національні інвестиції", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є таким, що порушує законні права та інтереси позивача як вкладника.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів 1, 2 та третьої особи у судове засідання 07 червня 2016 року не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі 1, 2 проти позову заперечили з підстав, викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

28 травня 2012 року між ОСОБА_1, як клієнтом, та ПАТ "Банк "Національні інвестиції", як банком, укладено договір №2532/11/Т банківського рахунку фізичної особи (надалі - договір рахунку), за умовами якого банк зобов'язався відкрити клієнту поточний рахунок НОМЕР_3 та здійснювати його розрахункове, касове обслуговування.

При цьому, 16 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №3/15-ФД (надалі - договір №3/15-ФД), за умовами якої, відповідно до протоколу позачергових зборів загальних зборів учасників №129/ЗУ-15, ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" надало ОСОБА_1 тимчасову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 169500,00 грн., а останній зобов'язується прийняти її та повернути у визначений договором строк.

Так, 17 вересня 2015 року на виконання умов вказаного вище договору №3/15-ФД ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" перерахувало на рахунок ОСОБА_1, відкритий за договором рахунку, 169500,00 грн. з призначенням платежу - надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №1016 від 17 вересня 2015 року.

Між тим, постановою Правління Національного банку України №607/БТ від 15 вересня 2015 року прийнято рішення про віднесення ПАТ "Банк "Національні інвестиції" до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності (зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами, фізичних осіб Фондом, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 №613 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду 17 вересня 2015 року прийнято рішення за №172 про запровадження строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" з делегуванням останній всіх повноважень, визначених ст.ст. 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (надалі - Закон №4452-VI), уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" призначено Волощука І.Г.

Поряд з цим, 13 листопада 2015 року уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. видано наказ "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)" №56/1-ОС, яким визнано нікчемними згідно п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI операції, правочини, договори, перелік яких наведено в додатку №1, до якого включено, зокрема, правочин від 17 вересня 2015 року, щодо перерахування грошових коштів в сумі 169500,00 грн. з поточного рахунку ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" НОМЕР_2 на поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3, з призначенням платежу - надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору №3/15-ФД.

Згідно наявних в матеріалах справи банківських виписок вбачається, що 26 листопада 2015 року на підставі вказаного вище наказу №56/1-ОС від 13 листопада 2015 року грошові кошти в сумі 169500,00 грн. з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 повернуто на рахунок ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" НОМЕР_2.

Водночас, постановою Правління Національного банку України від 01 грудня 2015 №853 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Банк "Національні інвестиції", у зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 грудня 2015 року №214 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію цього банку Волощука І.Г. строком на 2 роки з 03 грудня 2015 року по 02 грудня 2017 року включно та делеговано йому всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Національні інвестиції" визначені ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону №4452-VI.

Вважаючи вказані вище дії уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. щодо списання з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" коштів у розмірі 169500,00 грн. в порядку виконання наказу №56/1-ОС від 13 листопада 2015 року безпідставними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону №4452-VI, Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення №14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, як вже зазначалось вище, регулюються та визначаються Законом №4452-VI.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону №4452-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 44 Закону №4452-VI, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно із нормами ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 45 Закону №4452-VI, Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений нормами ст. 27 Закону №4452-VI.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (ч. 2 ст. 27 Закону №4452-VI).

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч.ч. 3, 4 ст. 27 Закону №4452-VI).

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 5 ст. 27 Закону №4452-VI).

Водночас, нормою ч. 6 ст. 27 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує також переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону №4452-VI, до повноважень Фонду або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі, з дня початку процедури ліквідації банку належать, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

В силу приписів норм ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону №4452-VI, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Згідно п.п. 3, 4 розділу ІІІ Положення №14 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Пунктом 2 розділу IV Положення №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення №14 передбачено, що виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналіз вказаних судом вище положень законодавства дає підстави дійти до наступних висновків.

Виплата вкладів здійснюється Фондом з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Така виплата здійснюється через банки-агенти на підставі відомостей Загального Реєстру (Реєстрі переказів).

В свою чергу відомості Загального реєстру формуються на підставі Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, який формується та подається до Фонду уповноваженою особою Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З контексту даних норм права в сукупності вбачається, що Перелік, який складається уповноваженою особою, та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом.

Крім того, у відповідності до п. 6 розд. ІІІ Положення №14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Крім того, під час розгляду даної справи судом враховується наступне. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 38 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 38 Закону №4452-VI, Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами ЦК України.

Так, нормою ч. 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 ст. 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Також, згідно з ч. 2 ст. 215 цього Кодексу недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, з контексту наведених норм права вбачається законодавчо визначене право Фонду та/або уповноваженої особи Фонду (в межах делегованих повноважень) на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у ст. 38 Закону №4452-VI.

Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Водночас суд враховує те, що в силу норм ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Тобто, для застосування санкцій, передбачених ст. 228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

В ході розгляду справи судом встановлено, що уповноваженою особою Фонду Волощуком І.Г. на виконання обов'язків, передбачених ч. 8 ст. 38 Закону №4452-VI наказами від 22 вересня 2015 за №30 та №32 та від 19 жовтня 2015 №50 створена комісія з перевірки документів пов'язаних з укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставини зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладників. Перевірку наказано провести за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників - фізичних осіб, в тому числі щодо фактів безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб, відкритих у банку, на рахунки інших фізичних осіб у банку, призначення платежу яких свідчить про нетиповий, незвичний або заплутаний характер операцій - надання та повернення фінансової допомоги (позики), залучення на вклад іншої фізичної особи, перерахування коштів без визначення підстав перерахування, тощо, - якщо це призвело до збільшення загальної гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; проведення банківських операцій, в період застосування обмежень щодо певних категорій операцій відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15 вересня 2015 №607/БТ "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" до категорії проблемних" та запровадження особливого контролю за діяльністю банку.

За результатами такої перевірки Комісією виявлено наявність ознак нікчемності у ряді правочинів (в тому числі договорів), що були здійснені ПАТ "Банк "Національні інвестиції" і фізичними особами-клієнтами банку в період з 18 вересня 2014 року по 18 вересня 2015 року включно (тобто, також в період дії постанови Правління Національного банку України від 15 вересня 2015 №607/БТ). Переліки таких правочинів наведені в додатках №№1, 2 до протоколів засідань Комісії від 05 листопада 2015 за №1/4 та від 11 листопада 2015 за №4.

З урахуванням висновків Комісії (оформлених у вигляді протоколів від 05 листопада 2015 за №1/4 та від 11 листопада 2015 за №4) уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощуком І.Г. прийнято наказ "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)" від 13 листопада 2015 №56/1-ос

У своїх письмових поясненнях, оформлених у вигляді заперечень проти позову, представник відповідача-2 зазначив, що всупереч вищезазначеної постанови Правління Національного банку України від 15 вересня 2015 року №607/БТ, 17 вересня 2015 відповідно до платіжного доручення №1016 від 17 вересня 2015 року ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" перерахувало на рахунок ОСОБА_1, відкритий за договором рахунку, 169500,00 грн. з призначенням платежу - надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

А тому, з урахуванням того, що нормою ст. 26 Закону №4452-VI визначено, що сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн., то фактично вказаною юридичною особою здійснено штучне розподілення коштів, які знаходились на його поточному рахунку, між фізичними особами (в тому числі і між ОСОБА_1), та в результаті чого збільшено гарантовану сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фонду, що, в свою чергу, призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку з порушенням норм законодавства.

Разом з тим, у відповідності до ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного (в даному випадку постанови Національного банку України від 15 вересня 2015 №607/БТ) є банківською таємницею, а отже учасники спірної транзакції (а саме - позивач і ПІІ "Фірма "Вітал-Тер"), не могли знати про віднесення ПАТ "Банк "Національні інвестиції" до категорії проблемних.

При цьому, будь-яких документальних доказів (зокрема: виписки по особовому рахунку ПАТ "Банк "Національні інвестиції" за період з 18 вересня 2014 року по 18 вересня 2015 року, переліків транзакцій за участю товариства та інших фізичних осіб про перерахування коштів в межах суми 200 тис. грн.) на підтвердження факту надання банком за результатами укладення договору банківського рахунку з позивачем та/або вчинення транзакції по перерахуванню коштів від ПІІ "Фірма "Вітал-Тер" на поточний рахунок ОСОБА_1 переваг третім особам (в даному випадку ПІІ "Фірма "Вітал-Тер") перед іншими кредиторами банку в отриманні відшкодування з Фонду понад законодавчо гарантовану суму коштів (200 тис. грн.), відповідачі всупереч вимог ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КАС України суду не надали та про причини відсутності таких не повідомили.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, як на підставу для віднесення спірної транзакції від 17 вересня 2015 до нікчемних правочинів.

Відповідачі також не надали суду інших документальних доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави та/або про визнання в судовому порядку недійсними договору рахунку, та про існування відповідних судових рішень не повідомили.

Наведені обставини свідчать про протиправність рішення відповідача про визнання вказаного правочину (транзакції) нікчемним, що оформлене наказом уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)" від 13 листопада 2015 року №56/1-ОС.

Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідачами не доведено належними документальними доказами наявність підстав для визнання нікчемним правочину (транзакції) від 17 вересня 2015 щодо списання з рахунку ОСОБА_1, відкритого в ПАТ "Банк "Національні інвестиції", НОМЕР_3 на рахунок ПІІ "Фірма "Вітал-Тер", відкритий в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" НОМЕР_2 у розмірі 169500,00 грн. в порядку виконання наказу уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)" від 13 листопада 2015 року №56/1-ОС, та як наслідок наявність правових підстав для не включення позивача до Переліку вкладників ПАТ "Банк "Національні інвестиції", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З урахуванням обставин справи та зазначеного вище, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу позову про зобов'язання уповноваженої особи Фонду Волощука І.Г. надати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

При цьому, суд звертає увагу, що чинним законодавством уповноважена особа Фонду не наділена повноваженнями щодо складання або перезатвердження переліку вкладників після складання такого переліку, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Банк "Національні інвестиції", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не підлягають задоволенню.

Водночас, заважаючи на те, що інформація про позивача до переліку вкладників внесена не була, а Фонду додаткова інформація про позивача уповноваженою особою Фонду не надавалась, у суду відсутні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Фонду включити передану уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука І.Г. інформацію про ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк "Національні інвестиції", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язання Фонду здійснити на користь ОСОБА_1 відшкодування за його вкладом (відкритим рахунком НОМЕР_3) у ПАТ "Банк "Національні інвестиції" у розмірі 182760,00 грн. за рахунок Фонду.

Суд зазначає, що на час розгляду справи та прийняття у ній судового рішення по суті відносини між позивачем та Фондом відсутні, права та законні інтереси позивача Фондом не порушено, що, за переконанням суду, також свідчить про відсутність підстав для зобов'язання Фонду вчинити певні дії щодо позивача.

Стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року №2343-XII (надалі - Закон №2343-XII), а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Нормами Закону №2343-XII визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2343-XII, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Тобто, нормами Закону №2343-XII регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону №2343-XII, законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону №4452-VI.

Закон №4452-VI є спеціальним, нормами якого, як уже зазначено вище, регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Системний аналіз вище викладених норм Закону №4452-VI дає суду підстави дійти до висновку, що, у даному випадку, ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону №2343-XII. Зокрема, відповідно до ст. 7 Закону №2343-XII, порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону №2343-XII є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.

У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону №4452-VI, якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону №2343-XII до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 36, ч. 1 ст. 54 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Дія Закону №2343-XII на банки не поширюється.

Рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Отже, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року №8.

Вище вказані висновки також кореспондуються із позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в інформаційному листі №992/11/14-14 від 25 липня 2014 року.

Таким чином, враховуючи у сукупності вище викладені норми та з'ясовані обставини, а також з метою дотримання вимог ст. 17 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14 та вирішення даної справи саме у порядку адміністративного судочинства.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Банк "Національні інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича щодо списання з рахунку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відкритого в ПАТ "Банк "Національні інвестиції", НОМЕР_3 на рахунок підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу "Фірма "Вітал-Тер",, відкритий в ПАТ "Банк "Національні інвестиції", НОМЕР_2 у розмірі 169500,00 грн. в порядку виконання наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Банк "Національні інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)" №56/1-ОС від 13 листопада 2015 року.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом (відкритим рахунком НОМЕР_3) у ПАТ "Банк "Національні інвестиції" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) частину судових витрат у розмірі 974,40 (дев'ятсот сімдесят чотири гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний код 21708016).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов