Справа № 816/2414/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2414/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області
до відповідача ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу
В С Т А Н О В И В:

28.12.2016 Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ДПІ у м. Полтаві, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4040,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем рахується відповідний податковий борг, що виник у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена у спосіб, встановлений статтею 39 Кодексу адміністративного судочинства України, заяви про неможливість прибуття до суду та заперечень від відповідача не надходило.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2016 відповідачем подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік №, якою самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 4040,00 грн (а.с.14-15).

Виходячи із приписів пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, сума податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає платник податків у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Отже, суд погоджується з твердженням позивача, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, є узгодженим з дня подання такої декларації.

Згідно з витягу з інтегрованої картки ОСОБА_1 судом встановлено, що у строк, передбачений Податковим кодексом України, самостійно визначене податковою декларацією грошове зобов'язання не сплачено.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до витягу з інтегрованої картки з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються особами за результатом річного декларування, за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 4040,00 грн. (а.с.36-37).

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем 25.08.2016 сформовано податкову вимогу № 2833-17 про сплату узгодженої суми грошового зобов'язання в розмірі 4040,00 грн (а.с. 13). Дана вимога направлялася відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся відправнику у зв'язку з неможливістю вручення (а.с.13).

Позивач, посилаючись на несплату відповідачем податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4040,00 грн, звернувся до суду з вимогою про її стягнення.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 95.2 статті 95 цього ж Кодексу стягнення коштів та продаж майна платників податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Водночас пунктом 87.11 статті 87 встановлено особливості порядку стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

З урахуванням викладеного Вищий адміністративний суд України інформаційним листом від 04.05.2012 № 1198/12/12-12 роз'яснив адміністративним судам, що норми статей 95-99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 даного Кодексу.

Водночас пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України не встановлено особливостей щодо моменту, з якого у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу. Зокрема, не передбачено особливостей щодо направлення платникові податку - фізичній особі податкової вимоги як умови для виникнення права на примусове стягнення податкового боргу, передбаченої пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Отже, фізичним особам податкова вимога надсилається в тому самому порядку і з тих самих підстав, що і платникам податку - юридичним особам. Зазначене випливає із змісту статті 59 Податкового кодексу України, яка передбачає уніфіковані правила направлення податкових вимог усім платникам податків.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України у вищевказаному листі, правове значення факту надіслання податкових вимог не розрізняється залежно від того, фізичній чи юридичній особі надсилається податкова вимога. Таке правове значення в будь-якому разі полягає в тому, що право на стягнення податкового боргу виникає у податкового органу через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги, як це передбачено пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Таким чином, у податкового органу право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи суд вбачає, що податкова вимога форми "Ф" від 25.08.2016 № 2833-17 на суму узгодженого податкового боргу в розмірі 4040,00 грн направлена на ім'я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.13).

Проте згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 (а.с.11-12).

Таким чином, податкова вимога направлена відповідачу на адресу не за місцем його проживання, а тому вважається не врученою.

Відповідно до приписів пункту 59.1 статті 59 та пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається у такому самому порядку, як і податкові повідомлення-рішення, тобто вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено цій особі особисто чи її законному представнику або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що ДПІ у м. Полтаві порушено порядок стягнення податкового боргу з фізичної особи.

З огляду на вищезазначені норми законодавства вказана податкова вимога не вважається надісланою (врученою) відповідачу, у зв'язку з чим у позивача не виникло права на звернення до суду про стягнення суми податкового боргу, заявленого у позові.

Таким чином, позовні вимоги є передчасними, а тому підстав для їх задоволення суд не вбачає.

Керуючись статтями 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27.02.2017.

Суддя Т.С. Канигіна