Справа № 464/856/17
Суддя: Борачок М. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/856/17
пр.№ 2-а/464/134/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

Сихівський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Борачка М.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова відновити їй виплату призначеної пенсії за вислугу років з дати припинення. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, як одержувач пенсії за вислугу років з 17.01.2005р. З 01.12.2016р. відповідачем припинено виплату їй пенсії з причин безпідставності врахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи на посаді викладача Дитячої школи мистецтв №5 з 15.04.1993р. по 18.01.2005р. Вважає дії відповідачів протиправними, оскільки її стаж на день призначення пенсії складав 26 років 3 місяці та 23 дні на посадах, передбачених п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення. Враховуючи наведене вважає, що має право на пенсію за вислугу років.

Відповідач подав суду письмове заперечення на позов, в якому просить в позові відмовити за безпідставністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Розділом 1 «Освіта» Переліку передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, вчителі та викладачі у загальноосвітніх навчальних закладах музичних і художніх школах. Посада викладача в позашкільних закладах освіти, до яких належить Дитяча школа мистецтв №5, Переліком не передбачена, тому період роботи на цій посаді не зараховується до стажу, яка дає право на пенсію за вислугу років. Відтак до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років можливо зарахувати періоди роботи з 01.09.1978 по 01.09.1992р., що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважаю їх достатніми для прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач з 01.09.1978 по 24.08.1981 працювала на посаді педагога музично-теоретичних дисциплін Київської дитячої музичної школи №35, з 26.08.1981 по 30.08.1983 на посаді викладача Миколаївської дитячої музичної школи Львівської області, з 01.09.1983 по 23.08.1988 на посаді викладача Бібрської дитячої музичної школи, з 01.09.1988 по 02.09.1991 на посаді викладача Львівської середньої школи №93, з 03.09.1991 по 31.08.1992 на посаді вихователя учнівської молоді Львівської середньої школи №96, з 01.09.1992 по 31.12.2004 на посаді викладача Дитячої музичної школи №5 (Дитяча школа мистецтв №5).

Позивач з 17.01.2005р. перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01.12.2016р. відповідачем припинено виплату позивачу пенсії за вислугу років, оскільки період роботи позивача з 01.09.1992 по 31.12.2004 на посаді викладача Дитячої музичної школи №5 (Дитяча школа мистецтв №5) безпідставно зараховано до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального трудового стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугу років.

Ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачає, що права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), належать до позашкільних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача музичної школи включена до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Даною постановою посада на якій працювала позивач не передбачена.

Дорученням Кабінету Міністрів України від 06 січня 1995 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 дія постанови № 909 від 04 листопада 1993 року поширена на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до вказаної постанови.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з норм, викладених в ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи встановлені обставини у справі та положення чинних нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що доводи відповідача, викладені у запереченнях, спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Ці критерії вимагають від суб'єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про освіту», структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 р. «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково - педагогічних робітників» посада викладача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Відповідно п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 р., початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, згідно до якого робота на посадах викладачів в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх шкіл; на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи в позашкільних навчальних закладах враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років. При цьому, згідно із приміткою 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 01.09.1992р. по 31.12.2004р. включно слід зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, враховуючи наявність у позивача стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" понад 25 років, суд приходить до висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років є протиправними, а тому позов слід задоволити.

Враховуючи те, що до моменту припинення виплати пенсії, позивач перебувала на обліку, як отримувач пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, то суд приходить до висновку, що таке слід зобовязати прийняти рішення про відновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з моменту припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова належить стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", Переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», ст.ст. 6-11, 71, 99, ч. 3 ст. 160 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - задоволити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова відновити з 01.12.2016р. виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років період роботи у Дитячій школі мистецтв №5 з 01.09.1992р. по 31.12.2004р. включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 640(шістсот сорок) грн.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Головуючий Борачок М.В