Справа № 363/4403/16-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/4403/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Купрієнко С.І. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А
27 лютого 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Вишгородського району Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Вишгородського району Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Вишгородського району Київської області про визнання дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними та зобов`язання відповідача з моменту первинного звернення із заявою про призначення пенсії призначити йому пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 того ж Закону України.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року вимоги адміністративного позову було задоволено повністю.
Відповідач, посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.
Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок чорнобильської катастрофи, про що свідчить відповідне посвідчення (а.с. 10).
Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до якої додав документи, які засвідчують його статус.
Рішенням начальника управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області від 19 вересня 2016 року № 120/0-01 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку із відсутністю у позивача довідки за формою № 122 (а.с. 4).
Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення. самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років.
Пунктом 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Згідно листа Архівного відділу від 11 січня 2017 року № 01-59/700 дорожні листи, бланки відряджень, табелі та інші документи, що підтверджують факт відрядження, на зберігання до архівного відділу не надходили. Довідку форми 122 видає підприємство, що направляло у відрядження або його правонаступник. З даного листа вбачається, що товариство створене на базі Гаврилівської птахофабрики визнано банкрутом та ліквідовано без правонаступництва (а.с. 24).
Водночас, у разі неможливості подання довідки за формою №122 для призначення пенсії надаються інші первинні документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу, тощо.
Відповідно до ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27 грудня 1992 року.
Згідно положень ст. 65 Закону №769Х-ІІ, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" є документом що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
З наказу від 02 травня 1986 року № 76-к вбачається, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у с. Залісся з 02 травня 1986 року по 05 травня 1986 року (а.с. 8-9).
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чоpнобильcької катастрофи. Цим Переліком до зони відчуження віднесено і с. Залісся, Київської області.
Згідно примірнику трудової книжки, позивач працював в Гаврилівський птахофабриці із серпня 1984 року по березень 1987 року та звільнений у зв`язку з ліквідацією птахофабрики та переведений в Племптахозавод «Поліський» (а.с.7).
Проаналізувавши вищевикладені норми законодавства, колегія апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що твердження апелянта щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку є необґрунтованим, оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», а різного роду довідки про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забрудненій території є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 21-1048во06 від 21.11.2006 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відмова відповідача щодо призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправною.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Вишгородського району Київської області залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.
суддя Файдюк В.В.
суддя Чаку Є.В.

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.