Справа № 824/97/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 лютого 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/97/17-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним й скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2017 року (згідно відбитку штемпеля на конверті) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним й скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ від 22 вересня 2016 року №148 о/с в частині його звільнення;

- поновити його на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби ДАІ при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області;

- стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 23 вересня 2016 року по час постановлення рішення.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків протягом п'яти днів з моменту отримання даної ухвали, а також зазначено спосіб їх усунення.

27 лютого 2017 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Суд наголошує, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Згідно частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV визначено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім цього, згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Строки звернення до адміністративного суду встановлені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України

Відповідно до частини першої та другої 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини пов'язані із звільненням позивача зі служби в поліції, тобто з проходженням публічної служби.

Згідно частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, вказана процесуальна норма передбачає чіткий проміжок часу протягом якого особа може звернутися до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби - місяць з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Визначаючи час, з якого особа у вказаному вище випадку дізнається або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, суд звертає увагу на загальні положення трудового законодавства.

Так, відповідно до частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, початок перебігу місячного строку звернення до суду у даних спірних правовідносинах, пов'язаних зі звільненням з публічної служби, починається або з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

До позовної заяви позивач додав копію своєї трудової книжки, в якій зазначено, що наказом №148о/с від 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції.

Також позивачем до позовної заяви було додано припис Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 22 вересня 2016 року, виданий капітану поліції ОСОБА_1, в якому зазначено про те, що останній з 31 грудня 2014 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року по 22 вересня 2016 року проходив службу в поліції та наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №148 о/с від 22 вересня 2016 року звільнений за пунктом 5 частини першої статті 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про національну поліцію».

В заяві про усунення недоліків позовної заяви вказано, що трудову книжку позивач отримав за місцем проходження служби 23 вересня 2016 року.

Відтак, про оскаржуване звільнення зі служби в поліції та про підстави звільнення позивач дізнався 23 вересня 2016 року і у разі незгоди з таким ОСОБА_1 мав право на звернення до суду з відповідним позовом протягом місяця - з 24 вересня 2016 року по 24 жовтня 2016 року.

Однак до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 08 лютого 2017 року, тобто із значним пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Подавши клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до суду, позивач фактично визнавав факт пропуску ним строку звернення до суду з цим позовом.

В обґрунтування указаного клопотання позивач зазначав, що в період з 03 жовтня 2016 року по 12 жовтня 2016 року він знаходився на амбулаторному лікуванні при Вашківецькій амбулаторії з Д-2 гострим бронхітом з бронхообшрунтивним синдромом ЛН ІІ ст. та з 20 жовтня 2016 року по 24 жовтня 2016 року з Д.2ТРВУ, що підтверджується довідкою Вашківецького центру первинної медико-санітарної допомоги від 24 жовтня 2016 року та медичною карткою амбулаторного хворого ОСОБА_1, в якій є відмітка про проходження флюрографії 26 жовтня 2016 року.

У зв'язку з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2010 року №1425/11/13-10 суд перевіряє поважність причин пропуску строку на звернення до суду і в разі визнання їх неповажними залишає адміністративний позов без розгляду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

На переконання суду, захворювання позивача є тією обставиною, яка унеможливила його звернутися до суду з даним позовом у строк до 24 жовтня 2016 року.

Однак позивачем не було наведено поважних причин неможливості його звернення до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним позовом у місячний строк, починаючи з 24 жовтня 2016 року, та причин, у зв'язку з якими він звернувся до суду з даним позовом аж 08 лютого 2017 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду у поданому клопотанні позивач також посилається на те, що він неодноразово звертався до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з вимогою про видачу наказів про прийняття на службу та звільнення із служби, які відповідачем надані не були.

Між тим, наказ про прийняття ОСОБА_1 на службу не є предметом даного спору, а не отримання позивачем документів на його звернення не впливало на фізичну можливість ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про поновлення на службі у вказаний вище строк.

До цього варто зазначити, що відсутність у позивача наказу про звільнення зі служби в поліції, про що він зазначає у клопотанні про поновлення процесуального строку для звернення до суду та у заяві про усунення недоліків позовної заяви, не була для нього перешкодою при зверненні до суду з цим позовом 08 лютого 2017 року.

Інших причин, у т.ч. особистих, які б могли свідчити про поважність пропуску строку звернення до суду з цим позовом, позивачем не наведено. Із наданих ним матеріалів не вбачається наявності обставин, які б були пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду.

Таким чином, враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає про недостатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відтак, заявлене позивачем клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до суду є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Частиною п'ятою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачена можливість залишення позовної заяви без розгляду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом із значним пропуском строку звернення до суду та не навів причин, які б могли свідчити про поважність пропуску такого строку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 107, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1.Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для звернення до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним й скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

2.Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним й скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

3.Роз'яснити, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Лелюк