Справа № 22-а/0690/935/11
Суддя: Товянська О. В.
Дата ухвалення: 2011-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого : Товянської О.В.

суддів : Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоград Волинському районі Житомирської області про визнання неправомірними дій, стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Новоград Волинському районі Житомирської області

на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2009 року,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати в повному обсязі надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, стягнути з відповідача заборгованість за 2008-2009 роки.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Новоград Волинському районі Житомирської області на користь позивача підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 року по 01.07.2009 року в сумі 1362,38грн., дії щодо відмови у виплаті цих коштів визнані неправомірними. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову. Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, що до Пенсійного фонду не надходили кошти для проведення зазначених виплат у стягнутому судом розмірі, що Законом України „Про соціальний захист дітей війни не визначений розмір мінімальної пенсії за віком, з якого обчислюється підвищення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1,2 ст.99 КАС України (в редакції до 07.07.2010р.) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду в річний строк. Відповідач просив застосувати строк звернення до суду (а.с.20-24).

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в редакції до 07.07.2010 року) пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Постанова в частині стягнення з відповідача коштів за період до 07 вересня 2008р., ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить скасувати і ухвалити нову постанову про відмову в позові в цій частині за пропуском строку звернення до суду.

Як зазначено у ч.1 ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції до 01.01.2008 року та після 22.05.2008 року) дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закону) мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розміри прожиткового мінімуму на одну особу в 2008р. встановлено ст.58 Закону „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України .

Положення ч.3 ст.28 Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановленого іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Частиною 1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення передбачено, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Позивач є пенсіонером, має статус дитини війни, підвищення пенсії отримала в розмірі меншому, ніж передбачено законом, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенцію) та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. В рішеннях у справах Кечко проти України, 2005 рік Broniowski v. Poland, 1996 рік Azinas v Cyprus, 2002 Європейський Суд з прав людини прийшов до висновку, що поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві. До „майнових прав і „власності може бути прирівняно право заявника на матеріальний інтерес, зокрема щодо отримання пенсії чи надбавки до заробітної плати.

В рішенні у справі Кечко проти України, 2005 рік суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (рішення у справі Бурдов проти Росії, 2000 рік).

Проте, задовольняючи позов суд першої інстанції помилково визначив спосіб захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, зобовязавши відповідача нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

Керуючись ст.ст.195,198-207,212 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новоград Волинському районі Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2009 року в частині стягнення коштів за період з 22.05.2008р. по 07.09.2008р. ОСОБА_1 в позові до управління праці та соціального захисту населення в Новоград Волинському районі Житомирської області про стягнення коштів і визнання неправомірними дій за період з 09.07.2007 року по 27.10.2007 року за пропуском строку звернення до суду.

Скасувати постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2009 року в частині задоволення позову і прийняти нову постанову. Позов задовольнити частково. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новоград Волинському районі Житомирської області нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі передбаченому ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 07.09.2008 року по 07.09.2009 року. В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді :