Справа № 489/4716/16-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/4716/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кокорєв В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (надалі - відповідач, УПФ) в якому просив:

- визнати протиправною відмову УПФ в перерахунку призначеної позивачу пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (в редакції, що була чинною на час призначення мені пенсії) у розмірі 90% від суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу - начальника управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, виходячи із розміру заробітної плати 7736,00 грн., зазначеної у довідці від 16.08.2016 року №2152/03, виданої управлінням соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію;

- скасувати рішення УПФ від 26.08.2016 року №68/3 про відмову у проведенні перерахунку призначеної позивачу, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ пенсії;

- зобов'язати УПФ, відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (в редакції, що була чинною на час призначення мені пенсії) здійснити (провести) перерахунок призначеної позивачу пенсії у розмірі 90% від суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу- начальника управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області виходячи із розміру заробітної плати 7736,00 грн., зазначеної у довідці від 16.08.2016 року №2152/03, виданої управлінням соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію та виплатити позивачу починаючи з 01.05.2016 року недоотриману пенсію з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач звернувся до УПФ з заявою про перерахунок пенсії, але рішенням УПФ було відмовлено у проведенні перерахунку. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що порушують і обмежують його права, та суперечать Конституційним нормам.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.11.2016 року позовні вимоги позивача задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФ щодо відмови здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Скасовано рішення УПФ від 26.08.2016 року №68/3 про відмову в перерахунку пенсії позивачу.

Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації від 16.08.2016 року за №2152/03, починаючи з 01.09.2016 року в розмірі - 90% від суми заробітної плати, виходячи з розміру 7736,00 грн. зазначеного в довідці від 16.08.2016 року №2152/03.

Зобов'язано УПФ виплатити позивачу перераховану пенсію, починаючи з 01.09.2016 року в розмірі - 90% від суми заробітної плати, виходячи з розміру 7736,00 грн. зазначеного у довідці Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації від 16.08.2016 року за №2152/03, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач знаходиться на обліку в УПФ та отримує пенсію, призначену з 14.10.2003 року відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року.

Відповідно до довідки від 16.08.2016 року заробітна плата за посадою начальник управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, з якої призначено пенсію, для її перерахунку з 01.05.2016 року становить 7736,00 грн..

17.08.2016 року позивач звернувся до УПФ із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (в редакції, що була чинною на час призначення мені пенсії) у розмірі 90% від суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу- начальника управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області виходячи із розміру заробітної плати 7736,00 грн., зазначеної у довідці від 16.08.2016 року №2152/03, виданої управлінням соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області.

26.08.2016 року №68/3 УПФ прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії, на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. А тому УПФ повинно було керуватися ст.37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на момент призначення пенсії.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (в редакції чинній на час призначення пенсії позивача) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не меншу 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 відсотків посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

16.01.2003 року Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року був доповнений ст.37-1, яка в редакції до 01.01.2015 року передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Отже, з наведених норм вбачається, що законодавцем було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, були внесені зміни до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року і викладено статтю у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Зазначені зміни Конституційним судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися, а тому є чинними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15.12.2015 року, були врегулюванні питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, враховуючи наведене, на час звернення позивача 17.08.2016 року до УПФ із заявою про перерахунок пенсії, норми законодавства на які посилається позивач, та які визначали право позивача на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою були фактично скасовані, а порядок та умови перерахунку призначених пенсій державним службовцям закріплено за Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, Кабінетом Міністрів України умови та порядок проведення такого перерахунку визначенні не були.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з 15.12.2015 року право позивача на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, законодавством визначено не було, а правові підстави здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі поданої ним довідки були відсутні.

Також колегія суддів звертає увагу, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року.

У зв'язку з набуттям чинності зазначеного Закону, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 рок, з 01.05.2016 року також відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення УПФ, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, є обґрунтованим та правомірним, правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, що діяв на час призначення пенсії, та Постанови №1013, як просить позивач у своєму адміністративному позові - відсутні, оскільки право позивача на момент його звернення із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, законодавством визначено не було, а правові підстави здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі поданої нею довідки у відповідача були відсутні.

Щодо посилання позивача на те, що відповідно до ст.22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

У п.2.2. рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.п.2, 3 ст.116 Конституції України).

У Рішенні Конституційного Суду України №2-рп/99 від лютого 1999 року у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Отже, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також, відповідно рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року є чинним, та те, що відповідно до приписів ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України, колегія суддів вважає посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій - помилковими, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням УПФ від 26.08.2016 року №68/3 про відмову у здійсненні перерахунку призначеної позивачу, відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пенсії.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2016 року - скасувати.

Винести по справі нову постанову, якою відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський