Справа № 750/10705/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - публічне акціонерне товариство «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка», про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Відповідач, Управління), третя особа - публічне акціонерне товариство «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» (далі - Третя особа, ПАТ «ВТФ «Сіверянка») про:

- зобов'язання Управління зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах періоди її роботи з 01.02.1982 року по 31.10.1983 року, з 01.11.1983 року по 28.02.1984 року, з 01.03.1984 року по 18.08.1987 року, з 04.11.1991 року по 01.08.1992 року, з 23.12.1993 року по 23.12.1998 року;

- зобов'язання Відповідача призначити Позивачу з 19.07.2016 року пенсію на пільгових умовах за списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.01.2017 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що право Позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що суд не взяв до уваги недосягнення Позивачем передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» пенсійного віку та відсутності в останнього необхідного пільгового стажу для призначення пенсії. Крім того, підкреслює безпідставність стягнення з Управління витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як зазначає Позивач, останній 19.07.2016 року звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 24.10.2016 року №18702/05 (а.с. 11-12) Відповідач повідомив Позивача про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки Позивач не досяг необхідного пенсійного віку та не має стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, зазначивши, що право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки ОСОБА_2 набуде при досягненні 58 років.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови Відповідача у призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки таке право підтверджується належними документами.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон) право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Наведеним спростовується посилання Апелянта на те, що Позивач не досяг передбаченого Законом пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абзаців 1-2 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, виключно у випадку непідтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків.

Водночас, як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту копії трудової книжки від 05.12.1980 року серії НОМЕР_1 (а.с. 13-15), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 01.02.1982 року прийнята на роботу до Чернігівської фабрики гумотехнічних виробів, яка у подальшому перейменована в Чернігівську швейну фабрику «Сіверянка», що у свою чергу реорганізовано в орендне підприємство «Сиверянка», яке перетворено в акціонерне товариство закритого типу виробничо-торгову фірму «Сіверянка», перейменовану у подальшому у ПАТ «ВТФ «Сіверянка».

01.11.1983 року Позивач був переведений учнем швачки швейного цеху виробництва засобів хімічного захисту, а з 20.03.1986 року - комірником швейного цеху №1. У період з 19.08.1987 року по 03.11.1991 року Позивач працював на роботах з нормальними умовами праці. 04.11.1991 року ОСОБА_2 переведена швачкою 2 розряду швейного цеху №1 зі шкідливими умовами праці. 01.08.1992 року Позивача переведено швачкою 2 розраду того ж цеху з нормальними умовами праці. З 03.10.1994 року по 01.05.2004 року Позивач працював на посаді швачки 3 розряду швейного цеху №2.

Крім того, згідно довідки ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 06.08.2015 року №34 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 16) ОСОБА_2 за період з 01.02.1982 року по 31.10.1983 року, з 01.11.1983 року по 28.02.1984 року та з 01.03.1984 року по 18.08.1987 року виконувала роботи у виробництві засобів хімічного захисту за посадою комірник, учениця швачки, швачка-мотористка, що передбачена списком №2 розділу 11 підрозділу 1 пункту 4 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як було зазначено раніше, в силу приписів п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов'язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення чоловіками 55 років і при стажі роботи не менше 26 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; досягнення жінками 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, а до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Так, відповідно до пункту 3 затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно пункту 4 підрозділу 1 розділу XI «Хімічне виробництво» Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, включені робітника та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті у цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках, зокрема, виробництв засобів хімічного захисту.

Крім того, у п. 2110А010 розділу X «Хімічне виробництво» Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженої постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, вбачається, що робітники та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті у цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках, зокрема, виробництв засобів хімічного захисту.

Згідно п. 2110А010 розділу X «Загальні професії» Списку №2 списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, до сказаного переліку включені зайняті повний робочих день робітники у цехах з виробництва засобів хімічного захисту.

Зі змісту наведеного вбачається, що робота, яку виконувала Позивач у період з 01.02.1982 року по 31.10.1983 року, з 01.11.1983 року по 28.02.1984 року, з 01.03.1984 року по 18.08.1987 року, з 04.11.1991 року по 01.08.1992 року, була включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому вказані обставини Відповідачем не спростовуються.

Крім того, як було зазначено вище, однією з обов'язкових умов призначення пенсії за п. «б» ст. 13 Закону є атестація робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (далі - Порядок №442), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, системний аналіз норм Закону та Порядку №442 дає підстави для висновку, що необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону є поряд з іншим документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, що помилково не врахував суд першої інстанції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 року у справі №21-183а13, від 25.11.2014 року у справі № 21-519а14, від 17.11.2015 року у справі № 21-585а14, від 12.04.2016 року у справі № 477/2598/14-а.

Відповідно до п. 4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно п. 4.4 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23.12.1993 року №168 (а.с. 52) затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, робітникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення. До таких посад, згідно додатку до вищезгаданого наказу (а.с. 52, зворотній бік), належить, зокрема посада, яку обіймав Позивач у період з 23.12.1993 року по 23.12.1998 року.

При цьому, згідно листа Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 05.06.2001 року №306/13 умови праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 для професій, приведених у наказі №168, підтверджено на термін до 23.12.1998 року (а.с. 18).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується період роботи Позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, з 23.12.1993 року по 23.12.1998 року складає 5 років, а у періоди з 01.02.1982 року по 31.10.1983 року, з 01.11.1983 року по 28.02.1984 року, з 01.03.1984 року по 18.08.1987 року, з 04.11.1991 року по 01.08.1992 року - 5 років 6 місяців 18 днів, що складає більше 10 років, необхідність яких передбачена Законом.

Таким чином, зважаючи на викладене, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження Деснянського районного суду м. Чернігова про наявність у Позивача необхідного та достатнього основного стажу (більше 34 років) та пільгового (більше 10 років) для призначення пенсії на пільгових умовах за п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону, у той час Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено безпідставність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Доводи Відповідача щодо безпідставного стягнення з останнього судом першої інстанції судових витрат є необґрунтованим, з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, на переконання судової колегії, обмежене фінансування суб'єкта владних повноважень не може бути підставою для покладення обов'язку зі відшкодування судових витрат б безпосередньо на Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - публічне акціонерне товариство «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка», про зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.