Справа № 602/968/16-а
Суддя: Радосюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/968/16-а
Провадження № 2-а/602/5/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Радосюка А. В.

при секретарі Яблонська М. М.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лановецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Лановецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання Лановецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2016 року в розмірі 90 % від суми заробітної плати, виходячи з її розміру, зазначеного у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, №9, виданої 03 листопада 2016 року відділом агропромислового розвитку Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області, з врахуванням підвищень з 01.05.2016 року заробітної плати державних службовців, відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.11.2016 року він звернувся до Лановецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з письмовою заявою щодо перерахунку пенсії з підстав зростання розмірів посадових окладів працюючих державних службовців відповідно до Постанови КМУ №1013 від 09.12.2013р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів», однак йому було відмовлено у задоволенні заяви. Свою відмову вищевказаний орган мотивує тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02 березня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». У звязку з цим, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеними законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. З 01 травня 2016р. набрав чинності ОСОБА_3 України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ , нормами якого не передбачено проведення перерахунку пенсій з зазначених підстав. Вважає такі дії відповідача протиправними, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив суд в задоволенні позову відмовити. При цьому, представник відповідача пояснив, що Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих осіб. На момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, та на момент його звернення із заявою щодо перерахунку пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року взагалі втратила чинність, а постанову Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення. Тому відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням розмірів заробітної плати працюючим державним службовцям.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, вивчивши та оцінивши досліджені докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.07.2004 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від суми заробітної плати.

08.11.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищенням окладів працюючим державним службовцям.

Однак, відповідачем було відмовлено в перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність правових підстав проведення такого перерахунку. Свою відмову вищевказаний орган мотивує тим, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-V-ІІІ від 02 березня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу». У звязку з цим, з 01.06.2015 року раніше призначені пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеним законом, не перераховуються. З 01 травня 2016р. набрав чинності ОСОБА_3 України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-V-ІІІ , нормами якого не передбачено проведення перерахунку пенсій.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з неналежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально - економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України .

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав Конституційний Суд України, зокрема у рішенні від 19 червня 2001 року №9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально - економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно - правових актів.

Згідно ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч.4 ст.37 цього Закону (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Статтею 37-1 цього ж Закону передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії Кабінет Міністрів України 31.05.2000 прийняв постанову № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», пунктами 4 та 5 якої (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України № 432-IV від 16.01.2003 «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу», заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», за винятком працюючих, визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсії провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення та перерахунку.

Так, з 01.01.2015 стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» була чинною в редакції Закону України від 28.12.2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 змін, що вносились до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15.12.2015, у постанові Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» пункт 4 виключено, а абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Тому, з 01.01.2015 року в Законі України «Про державну службу» , а з 15.12.2015 в постанові Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям.

Крім того, з 01.05.2016 набрав чинності новий ОСОБА_3 України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 року, яким встановлено інші правила щодо пенсійного забезпечення державних службовців.

Зокрема, згідно ст.90 Закону України «Про державну службу», пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який не містить норм щодо перерахунку пенсій, аналогічних тим, що втратили чинність.

Також, з 01.04.2015 набрав чинності ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ, п.5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» чинний, а до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, тому, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії виникло у зв'язку із підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для його здійснення.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

Конституційний суд України в своєму рішенні від 25.01.2012 за №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Водночас, при розв'язанні спірних правовідносин судом враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону України №3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакції, які втратили чинність, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 17, 50, 86, 94, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 19, 46, 48 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року, Постановою Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», суд,-

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лановецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частини апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4