Справа № 640/11534/16-а
Суддя: Сенаторов В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 16.11.2016 року у справі №640/11534/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2016 року у справі № 640/11534/16-а за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначив, що постановою Київського районного суду м. Харкова суду від 16.11.2016 року його вимоги за адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії залишено без задоволення. Оскільки 20.12.2016 року набрало чинності рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, яким положення першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова суду від 16.11.2016 року; прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: зобов'язати ГУ ПФУ у Харківській області відновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років починаючи з 01 січня 2016 року; зобов'язати ГУ ПФУ у Харківській області нарахувати та виплатити позивачу недоплачену пенсію за вислугу років починаючи з 01 січня 2016 року та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 607 грн.

Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з підстав зазначених в заяві про перегляд.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила проти перегляду постанови суду.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши заяву про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, перевіривши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що постановою Київського районного суду м. Харкова суду від 16.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 за адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Постанова вмотивована тим, що відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262) в редакції Закону №911, яка набрала чинності з 1 січня 2016 року, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є інвалідом I та II груп, інвалідом війни III групи, ветераном військової служби або учасником бойових дій, особою на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і перебуває на державній службі. Відтак, обмеження у виплаті пенсії, визначені у статті 54 Закону №2262 з урахуванням змін, внесених Законом №911, поширюються на позивача.

Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2007 від 18.06.2007 року, визначено, що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах громадян на отримання пенсійного забезпечення за ознаками майнового стану, зокрема в залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року положення першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. «Істотність» обставини означає, що, якби суд міг урахувати її при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення справи. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» слід розглядати, - як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. В разі, якщо вона все ж таки могла знати про певну обставину, то у суду відсутні підстави для перегляду судового рішення, визначені п.1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.1981 №1).

Таким чином, за змістом процесуального закону, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, і, по-друге, що ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Суд скасовує постанову чи ухвалу, якщо дійде висновку, що обставини, на які посилається заявник, дійсно є нововиявленими і їх неврахування призвело до неправильного вирішення справи. Сама лише констатація, що певні обставини є нововиявленими, є недостатньою для скасування судового рішення.

Зі змісту згадуваної постанови вбачається, що відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи, позивач не є інвалідом I та II груп, інвалідом війни III групи, ветераном військової служби або учасником бойових дій, особою на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і перебуває на державній службі. Відтак, обмеження у виплаті пенсії, визначені у статті 54 Закону №2262 з урахуванням змін, внесених Законом №911, поширюються на позивача.

За таких обставин, суд вважає, що рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є нововиявленою обставиною, а тому приходить до висновку про задоволення заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Зважаючи на вказане, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат по оплаті судового збору є обґрунтованими та на користь позивача з Державного бюджету України має бути стягнутий сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 252, 253 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 16.11.2016 року у справі №640/11534/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Харкова суду від 16.11.2016 року по справі №640/11534/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Харківській області відновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років починаючи з 01 січня 2016 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену пенсію за вислугу років починаючи з 01 січня 2016 року

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у сумі 607 (шістсот сім) гривень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя -