Справа № 161/1953/17
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1953/17
Провадження № 2-а/161/454/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гаврилишина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку капрала поліції Щокіна Валентина Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом вказавши, що 28 січня 2017 року відповідачем було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 862405 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, в постанові відповідачем зазначено, що він (позивач) керуючи транспортним засобом Hyundai Accent номерний знак НОМЕР_1, 28.01.2017 року о 19 год. 00 хв. у місті Луцьку вул. Дубнівська здійснив зупинку ближче 30 метрів до зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеною знаком «5.41.1» Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п. 15.9 «е» ПДР. Проте, при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення. Просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 862405 від 28.02.2017 року зафіксовану не в автоматичному режимі.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених в адміністративному позові. Крім того, позивач пояснив, що здійснив вимушену зупинку транспортного засобу через припинення роботи двигуна. Використовуючи запас ходу, він скерував свій автомобіль максимально праворуч до тротуару для запобігання перешкоджанню руху інших транспортних засобів, що рухались позаду Після цього, він одразу увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Виставити знак аварійної зупинки він не встиг, оскільки до нього під'їхали співробітники поліції. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що дії інспектора щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію» та ПДР України. Зазначив, що позивач надавав інспектору непослідовні пояснення щодо причини своєї зупинки в забороненому місці. Так, спочатку ОСОБА_1 зазначав, що зупинив свій автомобіль, бо не знав куди їхати, а потім пояснював, що його зупинка була вимушеною внаслідок несправності автомобіля. Йому невідомо чи був автомобіль позивача дійсно несправним, а також невідомо яким чином автомобіль покинув місце пригоди - власним ходом чи його було відбуксовано. Просить суд у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові та інші докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28 січня 2017 року поліцейським роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП капралом поліції Щокіним В.О. було складено відносно ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 862405 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 6).

З вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Hyundai Accent номерний знак НОМЕР_1, 28.01.2017 року о 19.00 у місті Луцьку вул. Дубнівська, здійснив зупинку ближче 30 метрів до зупинки маршрутних транспортних засобів позначеною знаком «5.41.1» Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п. 15.9 «е» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

П.п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху України передбачено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинка заборонена, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

П.п. 9.9 ПДР України визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі…

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не надано належних та припустимих доказів на підтвердження правомірності дій інспектора поліції.

Так, з відеозапису з камери нагрудного реєстратора поліцейського, переглянутого в судовому засіданні слідує, що позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, пояснював відповідачу, що зупинку в межах дії знаку «5.41.1» він здійснив вимушено, внаслідок несправності двигуна його автомобіля. З цього приводу позивачем було надано письмові пояснення, які були долучені до постанови про накладенні адміністративного стягнення.

Проте, такі пояснення позивача інспектором поліції Щокіним В.О. до уваги взяті не були, мотиви відхилення вказаних доводів позивача в оскаржуваній постанові наведені не були, як не наведені і докази на підставі яких інспектор поліцій дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні представником відповідача також не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що зупинка в межах дії знаку «5.41.1» була вимушеною.

Крім того, з вищевказаного відеозапису вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в автомобілі позивача були пасажири, які могли надати пояснення як свідки у справі про адміністративне правопорушення. Однак, вказані особи інспектором поліції опитані не були, письмові пояснення у них не відібрано.

Натомість в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, оскільки перебував в автомобілі позивача у якості пасажира. Позивач був змушений здійснити зупинку свого автомобіля у забороненому місці через поломку двигуна. Також зазначив, що інспектором поліції не було з'ясовано причини зупинки транспортного засобу.

Таким чином, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським Щокіним В.О. не було з'ясовано всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, на яку в своїх запереченнях посилається відповідач.

Відповідно до п. 9 вказаної Інструкції, а саме Розділу ІІІ. «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»: розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно п. 4 Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як слідує з пояснень позивача, і ця обставина підтверджена відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні, позивач бажав скористатися правовою допомогою, про що повідомив інспектора поліції, проте інспектор поліції Щокін В.О. це прохання позивача проігнорував, внаслідок чого процесуальні права ОСОБА_1, як особи що притягається до адміністративної відповідальності, були порушені.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для вирішення справи, чим порушено права, свободи та законні інтереси позивача.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 862405 від 28.01.2017 поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку капрала поліції Щокіна В.О., щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку капрала поліції Щокіна Валентина Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 862405 від 28.01.2017 року поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку капрала поліції Щокіна Валентина Олеговича, складену відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч. 1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова в повному обсязі складена 01 березня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська