Справа № 808/2401/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 рокусправа № 808/2401/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Ясенової Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року у справі №808/2401/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 03 серпня 2016 року звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач-1), Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач-2), Головного державного ревізора-інспектора відділу доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 (далі - відповідач-3) згідно з яким, просить:

- визнати дії відповідача-1 неправомірними стосовно проведення перевірки на підставі наказу від 06.11.2015 №260, оформлення її результатів актом від 11.12.2015 № 1254/08-25-17-020/НОМЕР_1;

- визнати неправомірними висновки зроблені за результатами перевірки, оформлені ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС України в Запорізькій області актом від 11.12.2015 №1254/08-25-17-020/НОМЕР_1;

- визнати дії відповідача-3 неправомірними стосовно проведення перевірки на підставі наказу від 06.11.2015 №260, оформлення її результатів актом від 11.12.2015 №1254/08-25-17-020/НОМЕР_1;

- визнати відсутність компетенції відповідача-3 стосовно проведення перевірки на підставі наказу від 06.11.2015 № 260, оформлення її результатів актом від 11.12.2015 №1254/08-25-17-020/НОМЕР_1;

- визнати дії відповідача-2 неправомірними стосовно видання та направлення позивачу податкової вимоги від 21.06.2016р. №413-23 форми «Ф»;

- визнати видану відповідачем податкову вимогу від 21.06.2016р. №413-23 форми «Ф» незаконною та скасувати її.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що дії представників податкового органу стосовно призначення та проведення перевірки є незаконними, не відповідають положенням ст.ст. 20, 21, 75, 77, 81, 86 Податкового кодексу України. Зокрема, зазначає, що сам наказ на проведення перевірки не містить законних підстав для проведення перевірки, не відповідає наказу Мінфіна України від 02.06.2015 № 524 «Про порядок формування плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків». Перевірку призначено через 9 днів у складі посадової особи ОСОБА_2, яка приступила до перевірки без вручення направлення на перевірку. Також позивач заперечує проти висновків, викладених в акті перевірки, зокрема в частині відсутності первинних документів. Стверджує, що відповідач-3 вилучала у позивача оригінали первинних документів, без складання будь-якого опису, та повертала їх частинами, а відтак позивач наразі не може сказати чи всі документи були повернуті. Не погоджується позивач і з винесеною контролюючим органом податковою вимогою та зазначає, що будь-яких податкових повідомлень-рішень не отримувала, а відтак не існує узгоджених податкових зобов'язань та відповідно і податкового боргу, вказаного у вимозі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що оскаржені дії відповідачів є правомірними, оскільки їх вчинено на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Не погодившись частково з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції частково та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в частині позовних вимог щодо визнання дій відповідача-1 та відповідача-3 неправомірними стосовно проведення перевірки на підставі наказу від 06.11.2015 №260 та оформлення її результатів актом від 11.12.2015 № 1254/08-25-17-020/НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі відтворює зміст позову та зазначає про невиконання відповідачем-3 норм ст.20.77.85 ПК України; розгляд контролюючим органом заперечень на акт перевірки за відсутності позивача та її представника; неотримання податкових повідомлень-рішень та їх ненадання на вимогу позивача; безпідставне направлення податкової вимоги позивачу; порушення десятиденного строку повідомлення про початок проведення перевірки; ненадання направлення на перевірку; невідповідності наказу про проведення перевірки вимогам нормативно-правових актів; незрозумілості позивачем внесення перевірки її діяльності в план графік перевірок; вилучення посадовцем податкового органу документів позивача; непогодження з наказом про продовження терміну проведення перевірки; непогодження з висновками зробленими в акті перевірки; протиправність податкової вимоги.

Крім того звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було задоволено її клопотання про витребування вилучених у неї документів та плану графіку перевірок, тим самим позивач звільнив відповідача від обов'язку доказування правомірності своїх дій.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що фахівцями ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2014; дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за період з 11.10.2011 р. по 31.12.2014 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем-1 складено акт від 11.12.2015 №1254/08-25-17-020/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

- п. 138.2 ст. 138, п. п. 139.1.9. п. 139.1, ст.. 139, п. 164.1. ст.. 164 п. 177.2 177.4 п. п. 177.5.1. п. 177.5. ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, в частині завищення сум витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, що призвело до перекручення даних податкової декларації про майновий стан і доходи про визначення сум оподаткованого чистого доходу за період 2012 - 2014 роки, у результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 2270,93 гри. в т.ч. по періодах: за 2012 рік у сумі 1858,82 грн.; за 2013 рік у сумі 291,17 грн.; за 2014 рік у сумі 120,94. п. 1 ч. 1 ст. 4.; п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст.6 ч.2 ч. 4 ст. 7; с. 1 ст. 8; ч. 2 п. З ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (зі змінами та доповненнями), в частині неповного нарахування перерахування сум єдиного внеску у розмірі 5253,41 грн., в т.ч.: за 2012 рік у сумі 4300,06 грн.; за 2013 рік на суму 673,56 грн., за 2014 р. на суму 279,79 грн.

- п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/98-ВР зі змінами та доповненнями, в частині відсутності обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснення продажу товару, який не був підтверджений первинними документами(видатковими накладними) та який не відображено в книзі обліку доходів та витрат підприємця, на суму 15139,51 грн., в т.ч. по періодах: за лютий - травень 2012 року на суму 12392,11 грн.; за січень - лютий 2013 року на суму 1941,10 грн.; за січень 2014 рік на суму 806,30 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем-1 прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2015 на суму ПДФО 2270,93 грн. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № від 29.12.2015 на суму 30 279,02 грн. Зазначені рішення направлялись на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення 29.12.2015 та повернулися на адресу контролюючого органу за закінченням терміну зберігання 01.02.2016 року. Зазначені рішення в адміністративному або судовому не оскаржувалися.

11.01.2016 до ДПІ у Заводському районі надійшли відомості з ЄДР щодо державної реєстрації змін до відомостей про позивача, саме: зміна місцезнаходження.

21.06.2016 відповідачем-2 було складено податкову вимогу форми «Ф» № 413-23, яку отримано позивачем 07.07.2016 року.

Правомірність та обґрунтованість зазначених дій відповідачів щодо проведення перевірки позивача та оформлення її результатів актом, видання та направлення податкової вимоги, відсутності компетенції є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржених дій відповідачів, оскільки їх вчинено на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, 06.11.2015 начальником ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області винесено наказ № 260, яким встановлено необхідність проведення з 16.11.2015 документальної планової виїзної перевірки позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 11.10.2011 по 31.12.2014 тривалістю 10 робочих днів.

Того ж дня, 06.11.2015 позивачу вручено повідомлення та копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки № 7028/10/08-25-17-019 (а.с. 60).

Пунктом 77.6 ст. 77 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Проте, суд першої інстанції вирішуючи спірні відносини помилково не звернув увагу на те, що право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли платнику податків не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

При цьому, згідно з матеріалами справи, зазначеного терміну контролюючим органом дотримано не було, оскільки позивачу було вручено повідомлення та копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки 06.11.2015 року тобто за дев'ять календарних днів до початку проведення перевірки яка розпочала 16.11.2015 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія розписки № 7028/10/08-25-17-019 (а.с. 60).

Водночас, слід враховувати те, що відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

В розглядуваній ситуації спірну перевірку проведено відповідно до наказу від 06.11.2015 № 260 та направлення на перевірку, які були вручені позивачу, до початку перевірки. Позивачем було допущено посадових осіб відповідача до перевірки, що підтверджується актом перевірки від 11.12.2015 №1254/08-25-17-020/НОМЕР_1.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних відносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії (рішення) якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому, факт порушення права позивача та, як наслідок, наявність спірних відносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

На підставі викладеного, а саме враховуючи допуск позивачем контролюючого органу до перевірки, є також безпідставними доводи позивача про необґрунтоване незадоволення судом першої інстанції її клопотання про витребування плану графіку перевірок та вилучених під час перевірки документів.

Отже вимоги позивача щодо визнання дій відповідача-1 та відповідача-3 неправомірними стосовно проведення перевірки на підставі наказу від 06.11.2015 №260 задоволенню не підлягають.

Відносно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідач-1 та відповідача-3 щодо оформлення результатів перевірки позивача актом проведення планової документальної виїзної перевірки, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання ними делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Підпунктом 62.1.3 п. 6.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є лише носієм інформації, встановленої під час проведення перевірки, та не порушує права платника. Крім того, висновки податкового органу за наслідками проведення перевірки, викладені у відповідному акті, не породжують для суб'єкта господарювання певних юридичних наслідків та не змінюють фінансово-економічне становище платника.

З огляду на викладене, ані акт перевірки, ані дії посадових осіб контролюючого органу щодо включення до акта певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника, що, в свою чергу, виключає підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Отже вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідач-1 та відповідача-3 щодо оформлення результатів перевірки позивача актом проведення планової документальної виїзної перевірки задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене а також те, що позивач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції частині вимог про визнання дій відповідача-1 та відповідача-3 неправомірними стосовно проведення перевірки на підставі наказу від 06.11.2015 №260 та оформлення її результатів актом від 11.12.2015 № 1254/08-25-17-020/НОМЕР_1 апеляційна скарга задоволенню не підлягає повністю.

Згідно зі ст. 200 КАС України не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції вважає, що помилковий розрахунок строку вручення копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення про початок проведення такої перевірки, здійснений судом першої інстанції, не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року у справі №808/2401/16 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Т.І. Ясенова