Справа № 810/314/17
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/314/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року 810/314/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак"

до

Броварської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариством своєчасно задекларовані податкові зобов’язання з орендної плати за землю та сплачено самостійно узгоджені суми податкових зобов’язань за період з січня 2014 року по грудень 2016 року у строки, визначені податковим законодавством. Зазначив, що своєчасна сплата підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що податковим органом правомірно застосовано в оскаржуваних рішеннях штрафні санкції до позивача, оскільки останній порушив терміни сплати грошових зобов’язань з плати за землю.

У судове засідання, призначене на 06.02.2017, з’явився представник позивача та до початку розгляду справи по суті звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника до судового засідання не забезпечив. Натомість, подав до суду заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника Броварської ОДПІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" зареєстровано як юридичну особу зареєстроване 30.01.2006 та як платник податків по орендній платі за землю перебуває на податковому обліку в Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Згідно п. 11 зазначеного Договору, орендна плата вноситься рівними частками у безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця в сумі 9905,86 грн. щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до матеріалів справи, у вересні 2016 року посадовою особою Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України проведено перевірку ТОВ "Уні-Пак" з питань дотримання термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання по орендній платі з юридичних осіб, за результатами якої складено Акт від 23.09.2016 №99/10-06/12-02/30371359.

В ході перевірки податковим органом встановлено, що позивачем порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання по орендній платі з юридичних осіб протягом строків, визначених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

Також, в грудні 2016 року посадовою особою Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України проведено перевірку ТОВ "Уні-Пак" з питань дотримання термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання по орендній платі з юридичних осіб, за результатами якої складено Акт від 16.12.2016 №000489/10-06-12-02/30371359.

В ході перевірки податковим органом встановлено, що позивачем порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання по орендній платі з юридичних осіб протягом строків, визначених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

При цьому, в Акті перевірки не зазначено за який період позивачем порушено строки сплати грошового зобов’язання по орендній платі з юридичних осіб.

Не погоджуючись із висновками податкового органу та вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України.

Згідно з п.п.14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов’язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до цієї ж ст. 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (п.п.14.1.72); орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (п.п.14.1.136).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з положеннями п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов’язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою (п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 31.3 ст. 31 Податкового кодексу України строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

При цьому, згідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пунктів 49.1, 49.2 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов’язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об’єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Статтею 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до вимог п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За приписами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов’язання.

При цьому, за приписами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України надає право податковому органу змінювати призначення платежу, а зараховувати суми, які сплатив платник податку в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного законом.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 по справі №810/5531/15 встановлено, що ТОВ "Уні-Пак" за період серпень-грудень 2012 року, січень-липень 2013 року та вересень-грудень 2013 року своєчасно сплачувалась оренда плата, що свідчить про відсутність податкового боргу за вказані періоди.

При цьому, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 по справі №810/5531/15 було встановлено, що ТОВ "Уні-Пак" несвоєчасно було сплачено орендну плату за серпень 2013 року, у зв’язку з чим було встановлено, що до позивача правомірно було застосовано штрафні санкції на суму 990,59 грн.

Отже, вказаним судом рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено, що у ТОВ "Уні-Пак" за період серпень-грудень 2012 року, січень-липень 2013 року та вересень-грудень 2013 року був відсутній податковий борг з орендної плати за землю.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 відповідно до платіжного доручення від 25.02.2016 №261 було сплачено штраф з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 990,59 грн.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, в березні 2014 року позивачем було подано до Броварської ОДПІ податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік, відповідно до якої визначено зобов’язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014 рік в розмірі 118870,33 грн., де щомісячний платіж становить 9905,86 грн.

При цьому, судом встановлено, що позивачем не було дотримано строки сплати податкового зобов’язання з орендної плати за землю за квітень 2014 року та частково за січень 2015 року.

Так, позивач прострочив виконання зобов’язань щодо сплати орендної плати за землю за квітень 2014 року в сумі 9905,86 грн. на 16 календарних днів згідно платіжного доручення від 16.06.2014 №873 та частково за січень 2015 року в сумі 2466,56 грн. на 6 календарних днів згідно платіжного доручення від 06.03.2015 №265.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в розрахунках штрафних санкцій до Актів перевірок від 23.09.2016 №99/10-06/12-02/30371359 та від 16.12.2016 №000489/10-06-12-02/30371359 відсутня несвоєчасна сплата з орендної плати за землю за квітень 2014 року та частково за січень 2015 року.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивачем самостійно сплачено штраф за несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов’язання по орендній платі з юридичних осіб за квітень 2014 року та за січень 2015 року в розмірі 1442,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.04.2016 №683 на суму 1442,06 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у позивача відсутній податковий борг по орендній платі з юридичних осіб, оскільки своєчасна сплата зазначених вище податкових зобов’язань за період 2014-2016 роки підтверджується, крім наведених вище платіжних доручень, також виписками по особовому рахунку позивача з АТ "ОТП Банк" та оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 6851 за період 2014-2016 роки, належним чином копії яких наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, викладаються в акті перевірки чітко, об’єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, в Актах перевірок жодним словом не обумовлено, за які податкові періоди підприємством допущені порушення термінів сплати податкових зобов’язань, та не указано на підставі яких документів підприємство зобов’язане сплатити суму, що зазначена в Актах перевірок, але не сплатило її.

За таких обставин суд вважає, що відповідач необґрунтовано дійшов висновку, що підприємство сплатило грошове зобов’язання по орендній платі з юридичних осіб за період 2014-2016 роки з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов’язання.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем безпідставно та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69-71, 94, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" - задовольнити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" (код ЄДРПОУ 30371359) судові витрати у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Броварської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ 39463945).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.