Справа № 612/879/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р.Справа № 612/879/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Курило Л.В., Присяжнюк О.В.

при секретарі Дудка О.А.

за участю:

представника позивача ? ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області на постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 16.01.2017р. по справі № 612/879/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області

про скасування рішення XXIII сесії VII скликання від 23.11.2016 р. № 387-VII, зобов'язання вчинити дію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просила: скасувати рішення ХХIII сесії VII скликання Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області від 23.11.2016 р. № 387- VII «Про скасування рішення LIII сесії VI скликання селищної ради від 16.04.2015 р. № 1018-VI «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 щодо викупу земельної ділянки»; зобов'язати Близнюківську селищну раду Близнюківського району Харківської області виконати рішення LIII сесії VI скликання селищної ради від 16.04.2015 р. № 1018-VI «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 щодо викупу земельної ділянки» щодо проведення на конкурсних умовах експертної грошової оцінки земельної ділянки по АДРЕСА_1

Постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 16.01.2017р. по справі № 612/879/16-а позовні вимоги задоволено частково: скасовано рішення ХХIII сесії VII скликання Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області від 23.11.2016 р. № 387- VII «Про скасування рішення LIII сесії VI скликання селищної ради від 16.04.2015 р. №1018-VI «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 щодо викупу земельної ділянки». В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 16.01.2017р. по справі № 612/879/16-а в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 16.01.2017р. по справі № 612/879/16-а в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, де наполягає на законності судового рішення в частині задоволення позову та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, заперечення позивача на апеляційну скаргу Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області та заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно протоколу проведення аукціону про реалізацію майна Близнюківської селищної ради від 04.05.2007 р., ОСОБА_2, за результатами торгів, отримала право на володіння нежитловим приміщенням «Дома Быта», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15). Право власності ОСОБА_2 на цю будівлю також підтверджується договором купівлі-продажу від 29.05.2007 р., та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16-18).

Рішенням XLVIII сесії V скликання № 1106-V Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області від 02.07.2010 р. «Про надання земельної ділянки по вул. Радянській 18 смт. Близнюки Харківської області в оренду ОСОБА_2.» було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та оформлення документів, що посвідчують право користування на умовах відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2, для комерційного користування. За вищевказаною адресою, надано ОСОБА_2 в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 0,0435 га, для комерційного користування за вищевказаною адресою, за рахунок земель громадської забудови. Орендну плату встановлено у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки (а.с. 19).

У зв'язку з цим, 28.07.2010 р. між Близнюківським селищним головою та ОСОБА_2 укладений договір оренди землі, в якому предметом договору є земельна ділянка для комерційних потреб, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0435 га. Строк дії договору - 25 років. До договору додано копії викопіювання земельної ділянки, плану встановлених меж, акту погодження меж земельної ділянки, акту приймання-передачі об'єкта оренди, кадастровий план, висновок відділу Держкомзему у Близнюківському районі, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель с. Близнюки (а.с. 20-33).

Також, судом першої інстанції встановлено, що 16.04.2015 р. рішенням LIII сесії VI скликання № 1018 Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області «Про розгляд заяви ОСОБА_2, щодо викупу земельної ділянки» погоджено продаж ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 де розташовано нежитлову будівлю - будинок побуту, загальною площею 0,0435 га.(а.с. 34,35). Вказаним рішенням вирішено наступне: 1) погодити продаж гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 де розташовано нежитлову будівлю - будинок побуту, загальною площею 0,0435 га; 2) на конкурсних умовах провести експертну грошову оцінку цієї земельної ділянки для визначення її ціни; 3) укласти з гр. ОСОБА_2, договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 20 % вартості земельної ділянки, визначеною за нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки за цією ж адресою.

Разом з тим, 23.11.2016 р. рішенням XXIII сесії VII скликання № 387-VII вирішено скасувати рішення LIII сесії VI скликання селищної ради від 16.04.2015 р. за № 1018-VI «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 щодо викупу земельної ділянки» (а.с. 8-11).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що прийнявши Рішення № 387-VII відповідач фактично відмовив у реалізації визнаного ним же права ОСОБА_2 на викуп земельної ділянки, на якій розміщена споруда, належна їй на праві власності, оскільки скасував Рішення № 1018-VІ. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки скасовується Рішення № 387-VII, то чинним залишається Рішення № 1018-VI, яким і передбачено обов'язок відповідача провести на конкурсних основах експертну оцінку спірної земельної ділянки. В свою чергу, суд першої інстанції не може перебрати на себе повноваження, які належать до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

У відповідності до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно із преамбулою до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені ст. 122 ЗК України.

У відповідності до ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що саме до повноважень відповідача віднесено вирішення питань регулювання земельних відносин, зокрема, передача у власність земельних ділянок комунальної власності або надання їх у користування.

З метою реалізації наданих відповідачу чинним законодавством повноважень, 16.04.2015 р. органом місцевого самоврядування прийнято рішення LIII сесії VI скликання № 1018, Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області «Про розгляд заяви ОСОБА_2, щодо викупу земельної ділянки», яким було вирішено 1) погодити продаж гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 де розташовано нежитлову будівлю - будинок побуту, загальною площею 0,0435 га; 2) на конкурсних умовах провести експертну грошову оцінку цієї земельної ділянки для визначення її ціни; 3) укласти з гр. ОСОБА_2, договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 20 % вартості земельної ділянки, визначеною за нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки за цією ж адресою.

Зазначеним рішенням відповідач, після погодження продажу земельної ділянки взяв на себе зобов'язання провести експертну грошову оцінку земельної ділянки на конкурсних умовах та укласти договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. У зв'язку з тривалим (з квітня 2015 року по листопад 2016 р.) невиконанням відповідачем рішення в частині проведення експертної оцінки земельної ділянки та не укладенням договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки, позивач 16.11.2016 р. звернулася до органу місцевого самоврядування із заявою, в якій просила надіслати їй відповідний договір.

Проте, відповідачем прийняте рішення XXIII сесії VII скликання № 387-VII від 23.11.2016 р., яким вирішено скасувати рішення LIII сесії VI скликання селищної ради від 16.04.2015 р. за № 1018-VI «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 щодо викупу земельної ділянки». У зазначеному вище рішення не вказано жодних правових підстав для його прийняття (не обґрунтовано, що саме стало підставою для скасування рішення № 1018-VI), а лише наведено посилання на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009, яким на думку відповідача встановлено, що орган місцевого самоврядування наділений правом на зміну та скасування власних рішень.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено та відповідачем по справі не заперечувалося, що підставою для прийняття вказаного вище рішення слугувало те, що депутати селищної ради VII скликання вирішили не відчужувати земельні ділянки, тому і прийнято таке рішення. При цьому, представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що окреме рішення сесії з цього приводу не приймалося.

Наведене свідчить про те, що в порушення вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення про не відчуження земельної ділянки, тобто питання з приводу регулювання земельних відносин, не розглядалося на пленарному засіданні.

Колегія суддів зазначає, що земельні ділянки державної та комунальної власності та права на них продаються на конкурентних засадах шляхом проведення земельних торгів у формі аукціонів.

Зі змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» випливає, що земельні ділянки державної та комунальної власності відчужуються виключно за договорами купівлі-продажу та за договорами міни.

Органи державної влади та місцевого самоврядування передають у власність земельні ділянки державної та комунальної власності у приватну власність в межах повноважень, визначених законом. Порядок продажу таких земельних ділянок та прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) передбачений статтями 127, 128 ЗК України.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 ЗК України орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Згідно з ч. 6 ст. 128 ЗК України рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Викупна вартість земельної ділянки, що відчужується, визначається на підставі її експертної грошової оцінки, проведеної відповідно до закону організаціями, які мають відповідну ліцензію на виконання цього виду робіт, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. При цьому, грошова оцінка земельних ділянок (залежно від призначення та порядку проведення) може бути нормативною і експертною.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об'єкта оцінки, яка враховується як стартова під час встановлення ціни продажу. Така оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених Законом України «Про оцінку земель», а також іншими законами. Отже, визначення експертної грошової оцінки у випадку викупу обов'язкове.

Після проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, наступним етапом викупу є укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, який підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Рішенням органу державної влади або місцевого самоврядування затверджується звіт з експертної грошової оцінки земельної ділянки. До замовлення звіту землекористувач (майбутній покупець) вносить авансовий платіж за договором авансового внеску, за рахунок якого фінансуються роботи з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки. Аванс не може бути більшим ніж 20 % вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки. Сума авансового внеску зараховується до ціни продажу та не повертається при відмові від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

На виконання наведених вище приписів законодавства, відповідачем своїм рішенням погоджено продаж земельної ділянки та у зв'язку з таким погодженням взято на себе зобов'язання щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки та щодо укладення договору про оплату авансового внеску.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, у п. 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Колегія суддів зазначає, що з моменту погодження продажу земельної ділянки позивачем та органом місцевого самоврядування виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема у відповідач виник обов'язок щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки та укладення договору про сплату авансового внеску, а у позивача виник обов'язок щодо сплати такого внеску після проведення експертної оцінки та укладення договору. При цьому, позивач заперечує проти зміни чи припинення таких відносин.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що у відповідача не було підстав, передбачених чинним законодавством для прийняття рішення від 23.11.2016 р. XXIII сесії VII скликання № 387-VII, яким вирішено скасувати рішення LIII сесії VI скликання селищної ради від 16.04.2015 р. за № 1018-VI «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 щодо викупу земельної ділянки», а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати рішення LIII сесії VI скликання селищної ради від 16.04.2015 р. № 1018-VI «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 щодо викупу земельної ділянки» щодо проведення на конкурсних умовах експертної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Свободи, 18, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про оцінку земель» цей Закон визначає правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель.

Відповідно до абз. 3 ст. 15 Закону України «Про оцінку земель», підставами для проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки є договір, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом, а також рішення суду.

Положеннями абз. 3 ст. 19 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що експертна грошова оцінка земельних ділянок проводиться суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до вимог цього Закону, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні», а також інших нормативно-правових актів та державних стандартів, норм і правил.

З положень наведених вище норм права вбачається, що проведенню експертної грошової оцінки земельної ділянки повинно передувати укладення договору між заінтересованими особами суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель.

Судовим розглядом встановлено, що рішення № 1018-VI в частині проведення на конкурсних умовах експертної грошової оцінки земельної ділянки не виконується саме з вини органу місцевого самоврядування. В свою чергу, право на укладення договору щодо проведення такої оцінки в даному випадку надане відповідачу та належить до виключної компетенції органу.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

В даному випадку суд не може перебирати на себе функції органу місцевого самоврядування, здійснення яких належить до виключної компетенції цього органу, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного про відсутність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Близнюківського районного суду Харківської області від 16.01.2017р. по справі № 612/879/16-а прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Що стосується заявленого позивачем клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Положенням ч. ч. 1, 6 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції, в частині, яка була оскаржена позивачем, ухвалене не на його користь та суд апеляційної інстанції в цій частині нове рішення не ухвалював, підстав для задоволення клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області на постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 16.01.2017р. по справі № 612/879/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 16.01.2017р. по справі № 612/879/16-а за позовом ОСОБА_2 до Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області про скасування рішення XXIII сесії VII скликання від 23.11.2016 р. № 387-VII, зобов'язання вчинити дію - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В. Присяжнюк О.В.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 27.02.2017 року.