Справа № 815/1112/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1112/17
У Х В А Л А

27 лютого 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши клопотання Одеської митниці ДФС про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 23.02.2017 р. надійшов адміністративний позов Одеської митниці ДФС до Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 14.02.2017р. старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенка Сергія Борисовича (ВП № 51262700) про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Разом з адміністративним позовом позивачем подано клопотання, в якому останній просить на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочити сплату судового збору за подання адміністративного позову до розгляду справи по суті та винесення судового рішення по справі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що майновий стан Одеської митниці ДФС не дає можливості сплатити судовий збір за подання цього позову, оскільки відповідно до Тимчасового кошторису Одеської митниці ДФС на 1 квартал 2017 року та розрахунку до нього, за кодом 2800 "Інші поточні видатки", з якого здійснюються видатки на оплату судового збору за подання апеляційних скарг на судові рішення, наявні кошти у розмірі 11500 грн. (з них 11190 грн. - податок на землю, 210 грн. - плата за користування радіочастотним ресурсом, 100 грн. - плата за користування надрами, тобто на сплату судового збору залишається 0 грн.).

Дослідивши надані до суду матеріали, суддя вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат, звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ 4.ХІ. 1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R. (81) 7, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практики Європейського суду з прав людини, під час застосування цієї Конвенції, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах "Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, передбачені Законом України "Про судовий збір".

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 5 зазначеного Закону встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат, звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що відповідно до Тимчасового кошторису Одеської митниці ДФС на 1 квартал 2017 року та розрахунку до нього, за кодом 2800 "Інші поточні видатки", з якого сплачується судовий збір, кошти спрямовані на інші видатки, оскільки з вказаного кошторису, навпаки, вбачається наявність у позивача суми 11500 грн. А в разі необхідності в майбутньому здійснити видатки на інші потреби, позивач не позбавлений права скласти відповідну довідку про внесення змін до індивідуального тимчасового кошторису, яким би були передбачені такі видатки.

Тому, виділення позивачем коштів на усі інші видатки, окрім сплати судового збору, не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Суд також вважає, що факт подачі позову суб'єктом владних повноважень, якому не виділені бюджетні кошти на сплату судового збору, не є безумовною підставою для звільнення від його сплати.

З урахуванням обґрунтувань позивача та встановлених обставин, суддя вважає, що підстави для відстрочення йому сплати судового збору відсутні, відтак клопотання позивача не підлягає задоволенню, у зв'язку із чим відмовляє у задоволенні останнього.

Керуючись ст.ст. 87, 88, 160, 165 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Одеської митниці ДФС про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Г.П. Самойлюк