Справа № 553/3706/16-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р. Справа № 553/3706/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 12.01.2017р. по справі № 553/3706/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Ленінського районного суду міста Полтави з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області, в якому просила суд визнати протиправним рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільський район) від 23.08.2016 року № 337 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника, із-за підвищення заробітної плати відповідної посади працівників прокуратури, відповідно до довідки прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 року за № 18-428; зобов'язати відповідача провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 року за №18-438 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку відповідної посади працівника прокуратури та здійснити виплати зазначених коштів, а також виплатити за минулий час різницю між сумами перерахованої та фактично отриманої пенсії.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона перебуває на обліку в Полтавського об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2, який працював в прокуратурі Полтавської області на посаді старшого прокурора прокуратури Полтавської області та мав загальний стаж роботи в прокуратурі 35 років. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після чого їй була призначена пенсія. Дана пенсія призначена їй відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% від чинної на той час заробітної плати на посаді працівника прокуратури. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року (із змінами) вона набула право на підвищення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчим працівникам. 23.08.2016 року вона звернулась до Полтавського об'єднаного УПФУ із заявою про перерахунок пенсії, долучивши довідку про заробітну плату годувальника станом на 01.12.2015 року, однак 23.08.2016 року отримала письмову відповідь про відсутність підстав для проведення такого перерахунку. Вважає, що вказана відмова є неправомірною та суперечить чинному законодавству

Постановою Ленінського районного суду міста Полтави від 12.01.2017 року у справі № 553/3706/16-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України (Подільський район) від 23.08.2016 року № 337 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника, із-за підвищення заробітної плати відповідної посади працівників прокуратури, відповідно до довідки прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 року за № 18-428/вих16.

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Полтавської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 року за № 18-438/вих16 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку відповідної посади працівника прокуратури та здійснити виплати зазначених коштів, а також виплатити за минулий час різницю між сумами перерахованої та фактично отриманої пенсії.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказав, що 15 липня 2015р. набув чинності Закон України "Про прокуратуру" згідно Розділу XII Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закону України "Про прокуратуру", крім п. 8 ч.1 ст.15, ч.4 ст. 16, абз.1 ч.2 ст.46-2, ст.47, ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 50, ч.ч.3, 4, 6, 11 ст. 50-1. ч.3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст.55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст. 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст.13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року. Отже, на час звернення позивача до Управління з заявою про перерахунок пенсії частина 13 статі 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратила чинність. Посилання позивача на ч.3 ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною на момент призначення пенсії, вважав неправомірним, враховуючи судове рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі № 296/2410/16-а від 18.07.16року. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15р. № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до переліку законів України, в тому числі, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Починаючи з 01.06.15 року, пенсії в порядку та на умовах, визначених законом не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Також на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято, що ставить під сумнів правомірність виданої довідки. Крім того, позивач 28.10.16 року звернулася до суду з позовними вимогами про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 01.01.16 року. В той же час із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач не звернувся, жодних доказів на підтвердження поважності причин пропущення цього строку не надала. Таким чином, відповідач наполягає на застосуванні ст. 99 КАС України. Просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач надала письмові заперечення, в яких вказала, що дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та інших законів, якими після призначення пенсії внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та якими звужено зміст та обсяг прав позивача, не мають застосовуватися до особи, пенсію якій було обчислено та призначено до набрання чинності таких законів., просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надала клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.03.1960 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 12).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавського об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, що є правонаступником УПФУ в Ленінському районі м. Полтави (а.с. 11).

23.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок пенсії, долучивши довідку про заробітну плату годувальника станом на 01.12.2015 року, однак рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області від 23.08.2016 року №337 позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав для проведення такого перерахунку. (а.с. 9)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 17-19 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу, членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону №3668-VІ не зазнали.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно, колегія суддів приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом №3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен був керуватися ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії із посиланням на скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», є неправомірною.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільський район) від 23.08.2016 року № 337 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника, із-за підвищення заробітної плати відповідної посади працівників прокуратури, відповідно до довідки прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 року за № 18-428 є протиправним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено матеріалами справи, позивач звернулась до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок пенсії, 23.08.2016 року, та того ж дня їй було відмовлено в проведенні такого перерахунку.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в даному випадку, з урахуванням строку звернення за захистом свої прав та встановленого часу коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, захисту підлягають порушені права позивача починаючи з 23.02.2016 року.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Ленінського районного суду міста Полтави від 12.01.2017 року у справі № 553/3706/16-а в частині зобов'язання Полтавського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року по 22.02.2016 року у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 року за № 18-438/вих16 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку відповідної посади працівника прокуратури та здійснити виплати зазначених коштів, а також виплатити за минулий час різницю між сумами перерахованої та фактично отриманої пенсії, прийнято з помилковим застосуванням норм процесуального права та постанова в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення без розгляду позовних вимог в цій частині.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 99, 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 12.01.2017р. по справі № 553/3706/16-а скасувати в частині зобов'язання Полтавського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року по 22.02.2016 року у зв'язку з втратою годувальника на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 року за № 18-438/вих16 відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку відповідної посади працівника прокуратури та здійснити виплати зазначених коштів, а також виплатити за минулий час різницю між сумами перерахованої та фактично отриманої пенсії.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги залишити без розгляду.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Кононенко З.О.
Повний текст постанови виготовлений 27.02.2017 р.