Справа № 826/3949/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2017 року № 826/3949/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було протиправно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки позивач на підставі договору дарування грошей від 04.08.2015 набула права ? частину коштів, які знаходяться на рахунку НОМЕР_2.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив.

Представник відповідача-2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що позивач не є вкладником у розумінні положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 не укладалися договір банківського вкладу (депозиту) або банківського рахунку, також, позивач не є власником іменного депозитного сертифікату.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Крім того, відповідач-2 подав клопотання про закриття провадження по справі на підставі постанови Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, оскільки на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Серед таких функцій є здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідних фінансових санкцій і накладення адміністративних штрафів.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, Фонд є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, згідно з пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Отже, за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим, а відтак такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відступаючи від позиції Верховного Суду України, суд зазначає, що до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Так, згідно із зазначеною нормою, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство (пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (пункт 7 частини першої цієї ж статті).

Отже, підвідомчі господарським судам саме спори з майновими вимогами саме до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

У свою чергу, з аналізу норм законодавства, яке регулює питання ліквідації боржників через їх неплатоспроможність, випливає, що в будь-якому разі учасником спору в процесі ліквідації певного суб'єкта є цей суб'єкт, тобто боржник.

Втім правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Такі правовідносини не породжують прав та обов'язків для банку, адже банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вирішує виключно Фонд.

Суд вважає, що спір щодо відшкодування вкладникам коштів за рахунок Фонду не є спором у процесі ліквідації банку, так як ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду.

Статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавець чітко виокремив такі самостійні функції Фонду, як здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 частини другої статті 4); здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань (пункт 8 частини другої статті 4 згаданого Закону).

Отже, аналізуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 по справі №826/4028/16.

Відтак, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача-2 не підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

25.06.2013 між публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та ОСОБА_3 (клієнт) було укладено договір №19397/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, згідно якого Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_2 у сумі 15 093,00 доларів США, на строк з 25 червня 2013 р. по 30 червня 2014 р. (п. 1.1). Після закінчення строку, визначеного п.1.1. цього Договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим Договором, кошти з депозитного рахунку НОМЕР_2 повертаються Клієнту за ЙОГО письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, a дія цього Договору припиняється. Клієнт зобов'язаний надати Банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Вкладу, визначеного п.1.1. цього Договору. В разі ж, коли Клієнт не надав Банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення Вкладу після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього Договору, строк розміщення Вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього Договору, на строк 370 днів (п. 4.1).

Відповідно до квитанції від 25.03.2013 №23, ОСОБА_3 на вказаний вкладний (депозитний) рахунок вніс грошові кошти в розмірі 15093,00 доларів США.

06.07.2015 ОСОБА_3 подав до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заяву про повернення банківського вкладу в сумі 15093,00 доларів США, розміщеного згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) №19397/370-13.

04.08.2015 між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) було укладено договір дарування грошей, зареєстрований в реєстрі за № 1327, згідно якого Дарувальник подарував, а Обдаровувана прийняла в дар 1/2 частину депозитного вкладу, загальна сума якого складає 15093,00 доларів США. Вказані гроші розміщені на депозитному рахунку в AT «Банк «Фінанси та Кредит» у відповідності до умов Договору №19397/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті. Реквізити депозитного рахунку, вказані в п. 1.1. вказаного договору: вкладній рахунок НОМЕР_2 (п. 1). Цей дар сторони оцінюють 7 546,50 доларів США (п. 3).

04.08.2015 ОСОБА_3 подав до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заяву про прийняття договору дарування грошових засобів від 04.08.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 1327, та вжиття необхідних операцій в бухгалтерському обліку банку згідно вказаного договору дарування.

На офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) стосовно ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розміщено наступну інформацію.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. №612«Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно.

24.11.2015 ОСОБА_3 подав до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни заяву про здійснення відповідної операції в бухгалтерському обліку банку відповідно до представленого договору дарування від 04.08.2015 та переведення грошових коштів на рахунок відкритий на ім'я обдарованої oco6и ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1), а також включення обдарованої особи до переліку осіб, які мають право на відшкодування із фонду гарантувань вкладів фізичних осіб.

Листом від 03.12.2015 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявська Олена Степанівна повідомила ОСОБА_3, що виплати гарантованого відшкодування за договором банківського вкладу, про який йдеться у зверненні, будуть здійснюватися у період ліквідації Банку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1703 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Валендюку Владиславу Сергійовичу з 05 вересня 2016 р.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не було здійснено відшкодування коштів за договором №19397/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті від 25.06.2013, на підставі договору дарування грошей від 04.08.2015, позивач вважаючи, що її має бути включено до переліку вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», звернулася з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; пунктами 3, 4, 5, 6 Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, обов'язковою умовою для отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є наявність договору, укладеного з банком.

Як вбачається з матеріалів справи, між 25.06.2013 між публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та ОСОБА_3 (клієнт) було укладено договір №19397/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті.

В розділі 20.7 Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492 (далі - Інструкція № 492), зазначено, що вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику. У разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.07.2015 ОСОБА_3 подав до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заяву про повернення банківського вкладу в сумі 15093,00 доларів США, розміщеного згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) №19397/370-13.

04.08.2015 між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) було укладено договір дарування грошей, зареєстрований в реєстрі за № 1327, згідно якого Дарувальник подарував, а Обдаровувана прийняла в дар 1/2 частину депозитного вкладу, загальна сума якого складає 15093,00 доларів США. Вказані гроші розміщені на депозитному рахунку в AT «Банк «Фінанси та Кредит» у відповідності до умов Договору №19397/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті. Реквізити депозитного рахунку, вказані в п. 1.1. вказаного договору: вкладній рахунок НОМЕР_2 (п. 1). Цей дар сторони оцінюють 7 546,50 доларів США (п. 3).

04.08.2015 ОСОБА_3 подав до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заяву про прийняття договору дарування грошових засобів від 04.08.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 1327, та вжиття необхідних операцій в бухгалтерському обліку банку згідно вказаного договору дарування.

Відповідно до пункту 10.1 Інструкції № 492 якщо фізична особа не має рахунків у цьому банку, то відкриття вкладного (депозитного) рахунку здійснюється в такому порядку:

фізична особа має пред'явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізична особа - резидент додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію фізичної особи - резидента в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків;

на підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію фізичної особи, яка відкриває рахунок;

між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу;

фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок;

на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно із пунктом 10.8 Інструкції № 492 відкриття вкладного (депозитного) рахунку однією фізичною особою на ім'я іншої фізичної особи може здійснюватися на підставі довіреності, засвідченої в установленому законодавством порядку. Відкриття вкладного (депозитного) рахунку однією фізичною особою іншій особі на підставі довіреності здійснюється в такому порядку. Довірена особа має: пред'явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізична особа - резидент додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; подати довіреність (або копію довіреності), засвідчену нотаріально. Якщо рахунок відкривається на ім'я фізичної особи - резидента і в довіреності не зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - резидента, на ім'я якої відкривається рахунок, то довірена особа має додатково подати копію документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків фізичної особи, на ім'я якої відкривається рахунок, засвідчену органом, що видав документ, або нотаріально чи уповноваженим працівником банку. На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію довіреної особи.

Відповідно до пункту 10.19 Інструкції № 492, на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються, зокрема: кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Водночас, позивач не надала доказів, що ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було вжито перелічені заходи, зокрема відкрито на ім'я ОСОБА_1 вкладний (депозитний) рахунок та перераховано з рахунку НОМЕР_2, відкритого на підставі договору 19397/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", 1/2 частину депозитного вкладу, загальна сума якого складає 15093,00 доларів США, а саме: 7 546,50 доларів США.

Тобто, на момент введення в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" тимчасової адміністрації, ліквідації даного банку та на момент судового розгляду справи, договір банківського вкладу (депозиту) або банківського рахунку між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 - відсутній (не укладений), оскільки доказів зворотнього суду не надано, як і не надано доказів, що ОСОБА_1 являється власником іменного депозитного сертифіката.

Крім того, відповідно до заперечень відповідача-2, ОСОБА_3 виплачено в повному обсязі гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом, що підтверджується додатками до письмових заперечень.

В той же час, судом було встановлено, що за умовами договору дарування грошей, зареєстрований в реєстрі за № 1327 (доказів визнання договору недійсним (нікчемним) суду не надано), ОСОБА_1 є кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", оскільки має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Таким чином, враховуючи відсутність підстав до включення позивача до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 у справі № 826/12836/15, від 21.06.2016 у справі №826/24132/15.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов

(справа №826/3949/16)