Справа № 487/2897/16-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/2897/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Щербина С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нєхожиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

03.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва із адміністративним позовом до Адміністрації Заводського району Миколаївської міськради, в якому просила суд скасувати постанову №172 від 07.07.2015 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що спірна постанова є неправомірною, прийнятою з порушенням процесуальних норм та базується лише на необґрунтованих і безпідставних висновках адміністративного протоколу, оскільки нею не було порушено жодних вимог «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м.Миколаєві».

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2016 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 27.10.2016 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2016 року та задовольнити адміністративний позов.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції двічі без поважних причин не прибули, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені, у зв'язку із чим, суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні на підставі наявних в ній та додатково витребуваних у відповідача доказів.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

19.06.2015 року майстром ТОВ «Ліски-М» ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №172 про скоєння останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, т.б. за незаконне складування будівельного сміття на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, де вона проживає.

07.07.2015 року адміністративна комісія Адміністрації Заводського району Миколаївської області на своєму засіданні розглянула зазначений вище протокол від 19.06.2015 року та винесла постанову №172 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та відповідно, наклала на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У зв'язку із відсутністю позивача на вказаному засіданні комісії, 08.07.2015 року копія цієї постанови була направлена останній поштою.

Не погоджуюсь зі спірною постановою адміністрації, позивач оскаржила її до суду.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, а також відповідно, з правомірності дій та спірного рішення відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, як передбачено ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від 20-ти до 80-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від 50-ти до 100-та неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А згідно із положеннями п.12.2.9. «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві», затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №28/10 від 16.05.2013 року, створення смітників, самовільне скидання побутового сміття, побутових відходів, будівельного сміття, відходів виробництва у не відведених для цього місцях. Складування на вулицях, площах, зелених зонах, прибудинкових територіях тари, конструкцій, виробів, ґрунту, будівельних матеріалів тощо без відповідного дозволу.

Як видно зі змісту приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ст.256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення; при наявності свідків і потерпілих, протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, 19.06.2015 року майстром ТОВ «Ліски-М» (т.б. житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує буд.АДРЕСА_1) ОСОБА_2, нібито у присутності свідків - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (теж працівників ТОВ «Ліски-М»), відносно позивача ОСОБА_1, за незаконне складування нею будівельного сміття на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 в м.Миколаєві (т.б. фактично за порушення приписів п.12.2.9 «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м.Миколаєві»), було складено протокол №172 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Відповідно до наявного у справі копії рішення виконкому Миколаївської міськради №270 від 25.01.2008р. «Про уповноваження посадових осіб складати протоколи про адміністративні правопорушення» (п.2.5), майстер ОСОБА_2 є уповноваженою особою складати протоколи про адміністративні правопорушення при виявлені порушень за ст.152 КУпАП.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, в ньому зазначено, що він складався в присутності правопорушника ОСОБА_1 та свідків - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, при цьому, позивачці нібито було роз'яснені її права, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, повідомлено про дату розгляду протоколу - 30.06.2015р., однак остання нібито відмовилася від підписання та отримання копії даного протоколу.

Проте, апеляційним судом з письмових пояснень, позову та апеляційної скарги ОСОБА_1, а також додатково витребуваних судом 2-ї інстанції письмових пояснень ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, беззаперечно встановлено, що вказаний вище протокол фактично був складений ОСОБА_2 в приміщенні ТОВ «Ліски-М» без присутності позивачки, т.б. відповідно, жодні права, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, в тому числі і право подати свої письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, їй реально не роз'яснювалися і остання, відповідно, взагалі не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цього протоколу.

Крім того, зі змісту письмових пояснень майстра ОСОБА_2 (яка складала протокол) видно, що вона безпосередньо не була очевидицею (свідком) незаконного складування мешканкою квартири №10 ОСОБА_1 будівельного сміття на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 і про цей факт їй стало відомо зі слів сусідів, але яких саме (ПІБ) і чиїх сусідів остання конкретно не зазначила, як і не відібрала у них письмових свідчень.

При цьому, одночасно слід звернути увагу й на те, що свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які, в свою чергу, як працівники ТОВ «Ліски-М», фактично є зацікавленими особами, в своїх письмових поясненнях на адресу суду 2-ї інстанції теж зазначили, що, вони, як до речі і ОСОБА_2, особисто не бачили, як саме безпосередньо ОСОБА_1 незаконно складувала своє будівельне сміття на прибудинкової території будинку №8 і своїми підписами в протоколі від 19.06.2015р., на прохання майстра ОСОБА_2, фактично зафіксували лише факт наявності цього сміття у не відведеному місті прибудинкової території.

Таким чином, на підставі вказаних вище обставин, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що спірний протокол від 19.06.2015р. відносно позивача ОСОБА_1 фактично було складено на підставі усних свідчень (заяв) невідомих свідків-сусідів, не під час і не на місті скоєного правопорушення (т.б. прибудинковій території будинку №8), а в приміщенні ТОВ «Ліски-М», без присутності свідків (т.б. очевидців скоєного) та без участі позивачки та відповідно, без роз'яснення їй прав, передбачених ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП.

Далі, як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений протокол від 19.06.2015р. був спрямований до адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради для розгляду по суті, однак, у вказаний в цьому протоколі день і час, т.б. 30.06.2015р. (про який до речі позивачку фактично належним чином повідомлено не було), його розгляд так і не відбувся.

В подальшому, як встановлено судовою колегією вказаний протокол від 19.06.2015 року був розглянутий 07.07.2015 року без присутності правопорушника на засіданні адміністративної комісії, якою, в свою чергу, було винесено постанову №172 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Разом з тим, жодних доказів своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про нову дату, час та місце розгляду цього протоколу (т.б. чеків, квитанцій, поштових повідомлень, копій конвертів, реєстрів або журналу вихідної кореспонденції та інш.) відповідачем ні до суду 1-ї інстанції, ні до суду 2-ї інстанції не надано і в матеріалах справи такі відсутні, що, в свою чергу, свідчить про порушення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, приписів ст.ст.277-2,278 КУпАП, а також прав позивачки, передбачених ст.268 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу ще й на той факт, що в оскаржуваній постанові від 07.07.2015р. є відмітка про те, що її копію нібито було направлено правопорушнику поштою 08.07.2015 року, однак в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б беззаперечно підтвердили факти її направлення та отримання позивачем, що, в свою чергу, свідчить і про порушення відповідачем вимог ст.285 КУпАП.

Фактично ж позивачка ознайомилася зі спірною постановою лише тільки 25.05.2016р. в приміщенні Заводського відділу ДВС, куди прибула за викликом державного виконавця.

Таким чином, судова колегія, враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку про неправомірність і передчасність оскаржуваної постанови №172 від 07.07.2015р. (винесеної лише на підставі формально складеного із численними порушеннями протоколу від 19.05.2015р.) та необхідність її скасування.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, не було належним чином зроблено представниками відповідача в суді 2-ї інстанції.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції, в даному випадку, було порушено норми матеріального і процесуального права, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів, діючи виключно в межах позовних вимог та вимог апеляційної скарги, відповідно до ст.202 КАС України, приходить до висновку про наявність усіх законних підстав для скасування постанови суду 1-ї інстанції та прийняття нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №172 від 07.07.2015 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко