Справа № 2а/2570/3248/2011
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/3248/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Падій В.В.,

суддів: Баргаміної Н. М.

ОСОБА_1

при секретарі Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Держкомзему у Приморському районі Запорізької області, відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області, Головного управління Держкомзему у Запорізькій області, Державного комітету України із земельних ресурсів про визнання незаконною (протиправною) бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

15.03.2011 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2А.) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Держкомзему у Приморському районі Запорізької області, відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області, Головного управління Держкомзему у Запорізькій області, Державного комітету України із земельних ресурсів про визнання незаконною (протиправною) бездіяльність відповідачів щодо неналежного розгляду запитів і звернень, не забезпечення надання позивачу інформації та зобов'язання відповідачів надати запитувану інформацію, мова про яку іде у запитах і зверненнях позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачем до відповідачів було направлено ряд звернень у відповідності до Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації» та спільного наказу Держкомзему, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 15.06.2001 року № 97/298/124. Однак, на вказані запити позивач не отримав від відповідачів запитуваної інформації.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в адміністративному позові просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI Про доступ до публічної інформації (далі Закон № 2939-VI) передбачено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно із ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1-3 ст. 19 Закону № 2939-VI під запитом на інформацію слід розуміти прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово звертався із запитами до відповідачів, зокрема: 07.04.2011 року та 22.04.2011 року позивач звернувся до Державного комітету України із земельних ресурсів з листами, в яких просив надати за плату викопіровки (викопіювання, схем-карти, графічні матеріали), де відобразити всі вільні земельні ділянки за межами населених пунктів на території Омелянівської, Крехаївської, Євминківської, Білейківської, Берлозівської сільських та Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області з координатами або без та надати інформацію про наявність вільних (не наданих у власність чи користування) земель на території Омелянівської, Крехаївської, Євминківської, Білейківської, Берлозівської сільських та Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, надати за плату викопіровки (викопіювання, схем-карти, графічні матеріали), де відобразити всі вільні земельні ділянки за межами населених пунктів на території Луначарської та Новопетрівської сільських і Бердянської міської ради Бердянського району Запорізької області з координатами або без та надати інформацію про наявність вільних (не наданих у власність чи користування) земель на території Луначарської та Новопетрівської сільських і Бердянської міської рад Бердянського району Запорізької області, надати за плату викопіровки (викопіювання схем-карти, графічні матеріали), де відобразити всі вільні земельні ділянки за межами населених пунктів на території Приморської міської ради Приморського району Запорізької області з координатами або без та надати інформацію про наявність вільних (не наданих у власність чи користування) земель на території Приморської міської ради Приморського району Запорізької області.

18.03.2011 року позивач із заявою звернувся з тим самим проханням до відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області.

19.05.2011 року позивач звернувся до відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області з проханням надати викопіровки (викопіювання, схем-карти, графічні матеріали), які б відповідали вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, де відобразити всі вільні земельні ділянки (не передані у власність чи користування, на які не надані дозволи на розроблення проектів землеустрою) для ведення садівництва, особистого селянського господарства та індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів та для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах населених пунктів з координатами або без на дату надання відповіді на території Бердянського району Запорізької області та в межах м. Бердянськ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами на запити ОСОБА_2 були надані мотивовані відповіді (а.с.9-11).

Вказаний факт, також не заперечується позивачем в позовній заяві, останнього не влаштовує лише зміст відповідей, наданих відповідачами та не надання запитуваної інформації.

Єдиним носієм інформації стосовно прав на землю є державний земельний кадастр.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III (далі - Кодекс № 2768-III) державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Згідно п.13.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962 право на отримання витягів з державного реєстру земель мають власник (користувач) земельної ділянки, його спадкоємці, правонаступники юридичних осіб, уповноважені ними особи, суд, органи внутрішніх справ, органи прокуратури, органи державної податкової служби, державні виконавці, нотаріуси, органи Служби безпеки України та інші органи державної влади (посадові особи), якщо запит зроблено у зв'язку із здійсненням покладених на них повноважень.

Тобто, в даному випадку позивач є фізичної особою, а тому не має права на отримання інформації щодо вільних земельних ділянок з державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 9 Закону України вiд 02.10.1992 № 2657-XII Про інформацію(далі Закон № 2657-XII) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Стаття 10 Закону № 2657-XII визначає гарантії доступу до інформації.

Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Статті 28 та 29 Закону № 2657-XII визначають режим та порядок доступу до інформації.

Частиною другою статті 28 Закону № 2657-XII за режимом доступу інформацію поділено на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Статтею 29 Закону № 2657-XII встановлено, що доступ до відкритої інформації забезпечується шляхом: систематичної публікації її в офіційних друкованих виданнях (бюлетенях, збірниках); поширення її засобами масової комунікації; безпосереднього її надання заінтересованим громадянам, державним органам та юридичним особам. Порядок і умови надання громадянам, державним органам та юридичним особам і представника громадськості, відомостей за запитами встановлюються цим Законом або договорами (угодами), якщо надання інформації здійснюється на договірній основі. Обмеження права на одержання відкритої інформації забороняється законом. Переважним правом на одержання інформації користуються громадяни, яким ця інформація необхідна для виконання професійних обов'язків.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону № 2657-XII стосовно інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, з метою її збереження може бути відповідно до закону встановлено обмежений доступ - надано статус конфіденційної. Порядок обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв інформації, що містять зазначену інформацію, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року №1893 наказом Держкомзему України від 04.12.2009 року №633 уведено в дію Перелік конфіденційної інформації, що є власністю держави, в системі Держкомзему, і якій надається гриф обмеження доступу Для службового користування.

До даного Переліку належить інформація про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами та видами економічної діяльності, яка складається на рівні району, області, міста обласного значення. А, також, топографічні, цифрові карти (плани), фотокартки і фото плани, ортофотоплани, спеціальні тематичні карти та атласи (незалежно від форми та виду носія інформації) масштабів 1:200000 з описом місцевості і 1: 100000 в державній системі координат та масштабу 1:50000 і крупніше в системі координат 1963 року чи іншій місцевій системі координат. Тобто, дана інформація є власністю держави і має гриф обмеження доступу для службового користування.

Таким чином, судом встановлено, що витребувана позивачем інформація є власністю держави і має гриф обмеження доступу Для службового користування, а тому не надання позивачу витребуваної ним інформації є правомірним, а дії субєкта владних повноважень правомірними.

За таких підстав не надання відповідачами позивачу витребуваної інформації є правомірним.

І таке не надання не може бути розцінене як незаконна (протиправна) бездіяльність у реалізації позивачем права на забезпечення безперешкодного набуття права на інформацію, а правові підстави для зобовязання відповідачів надати позивачу витребувану ним інформацію є відсутніми.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли в межах повноважень, визначених законодавством та позивачу були надані вичерпні відповіді на його запити.

Суд також бере до уваги, що згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як субєкти владних повноважень довели правомірність своїх дій.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до управління Держкомзему у Приморському районі Запорізької області, відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області, Головного управління Держкомзему у Запорізькій області, Державного комітету України із земельних ресурсів, необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Держкомзему у Приморському районі Запорізької області, відділу Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області, Головного управління Держкомзему у Запорізькій області, Державного комітету України із земельних ресурсів відмовити повністю.

Порядок апеляційного оскарження постанови суду, передбачений ст. 185-186 КАС України.

Головуюча суддя: Падій В.В.

Судді: Баргаміна Н. М.

ОСОБА_3