Справа № 404/86/17
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/86/17
Номер провадження 2-а/404/180/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Туровської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору РПП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого, просив:

- визнати неправомірними дії поліцейського сектору РПП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- скасувати постанову ПС №066998 від 03.01.2017 року, винесену поліцейським сектором РПП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На обґрунтування позову зазначено, що відносно позивача сектором РПП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 року за ч. 3 ст. 126 КУпАП, за те, що він 03.01.2017 року о 11-39 год., керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4» номерний знак НОМЕР_1 на 320 км автодороги Стрий-Кіровоград-Знамянка, при наявності посвідчення водія категорії В, буксирував причеп HOBBY, номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив 2.13 ПДР України.

Позивач заперечував вчинення правопорушення, зазначав, що його дії цілком законні, оскільки він керувався Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджено постановою КМУ від 08.05.1993 року №340, не були взяті до уваги працівником поліції.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення до позову, в яких вказав, що протокол складений відносно ОСОБА_1 законний, що позивачем було порушено ПДР.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.01.2017 року відповідачем по справі складено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №066998, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а саме за те, що він 03.01.2017 року о 11-39 год., керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4» номерний знак НОМЕР_1 на 320 км автодороги Стрий-Кіровоград-Знамянка, при наявності посвідчення водія категорії.

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

При винесенні оскаржуваної постанови інспектор не врахував приписи частин 1-3 ст.7 КУпАП щодо здійснення розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого субєкта оскарження) покладається обовязок вживати передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобовязав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України.

Дотримуючись умов ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи. Будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на його користь. Оскаржуваний документ винесено з істотним порушенням запровадженої процедури, ігноруванням права особи на захист.

Згідно п. 2.13. ОСОБА_3 дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.01.2001 року №1306, право на керування транспортними засобами особам може бути надано, в тому числі: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, СІ, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку.

До транспортних засобів категорії В належать автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

Пункт 2.13 ОСОБА_3 дорожнього руху діє в редакції Постанови КМУ № 1029 від 26.09.2011 року.

Пункт 5 Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами діє в редакції Постанови КМ№ 627 від 12.06.2013.

Згідно даного пункту водіям транспортних засобів категорій В, С1, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа не перевищує 3500 кілограмів.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З наведеного слідує, що зміни в нормативно-правовому акті, які дають право водіям категорії В керувати транспортними засобами з причепом, маса якого перевищує 750 кг мали місце після останнього внесення змін до п. 2.13. ПДР і даний час можна допустити, що існує прогалина щодо неузгодження ПДР з Положенням про порядок видачі посвідчень водіям. Однак, така прогалина жодним чином не може звужувати права водія і бути підставою для притягнення до відповідальності.

Так, відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, протиріччя діючого на території України законодавства не повинно порушувати права і інтереси громадян, тому суд виходить із норми затвердження якої максимально наближена у часі до події щодо якої виник спір. За таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст. 71, 72, 158, 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору РПП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Визнати незаконними дії поліцейського сектору РПП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2з винесення постанови від 03.01.2017 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Скасувати постанову поліцейського сектору РПП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №066998 від 03.0.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510 грн.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4