Справа № 439/921/16-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року № 876/1443/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 03 січня 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення та виправлення описки у судовому рішенні, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області про визнання рішення неправомірним, зобов'язання провести перерахунок пенсії,

встановив:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в Бродівському районі Львівської області, в якому просив: 1) визнати неправомірним рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачу в зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно з постановою КМ України №1013 від 09.12.2015 року; 2) зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу виходячи із середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Львівської області №18/1121 від 30.06.2016 року про заробітну плату станом на 01.12.2015 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 10.03.2003 року, виходячи з розрахунку 90% від середньомісячного заробітку (18776,30 грн.) в сумі 16898,67 грн., починаючи із 01.01.2016 року, без обмежень граничного розміру пенсії.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 01.09.2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФ України в Бродівському районі Львівської області від 07.07.2016 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зобов'язано УПФ України в Бродівському районі Львівської області здійснити, починаючи з 01.07.2016 року перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1, виходячи з 90% від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Львівської області №18/1121 від 30.06.2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, та виплатити недоплачену частину пенсії, починаючи з 01.07.2016 року.

Вказана постанова суду першої інстанції від 01.09.2016 року набрала законної сили після винесення ухвали судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2016 року про повернення апеляційної скарги.

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції письмову заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за вказаним вище позовом.

Така заява обґрунтована тим, що суд першої інстанції при винесенні постанови від 01.09.2016 року не вирішив питання про проведення перерахунку пенсії позивачу без обмежень граничного розміру пенсії (тобто 18776,30 грн. х 90%, що становить 16898,67 грн.).

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 03.01.2017 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Цією ж ухвалою суду виправлено описку, допущену у резолютивній частині постанови суду від 01.09.2016 року, а саме, абзац третій резолютивної частини постанови суду від 01.09.2016 року викладено у новій редакції такого змісту: «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області здійснити, починаючи з 01 липня 2016 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи з 90 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Львівської області від 30.06.2016 року №18/1121, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, та виплатити недоплачену частину пенсії, починаючи з 01.07.2016 року, без обмежень в граничному розмірі (тобто 18776,30 грн. х 90%, що становить 16898,67 грн.)».

З цією ухвалою суду першої інстанції від 03.01.2017 року не погодився відповідач УПФ України у Бродівському районі Львівської області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду є незаконною, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що Управлінням фактично виконано постанову суду від 01.09.2016 року, оскільки проведено перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1, згідно розпорядження №129201 від 16.11.2016 року. Також апелянт вказує, що суд першої інстанції в ухвалі від 03.01.2017 року змінив зміст постанови суду від 01.09.2016 року, що суперечить вимогам процесуального законодавства, і не може вважатись виправленням описки. Крім цього апелянт зазначає, що чинним законодавством встановлено обмеження в максимальному розмірі пенсії на рівні не вище 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність. Тому, є безпідставними вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії без обмежень в граничному розмірі.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 03.01.2017 року в частині виправлення описки та закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, а натомість виправляючи описку допущено в постанові суду від 01.09.2016 року, суд першої інстанції в ухвалі від 03.01.2017 року виходив з того, що постановою суду від 01.09.2016 року вирішено усі позовні вимоги, однак було допущено описку в резолютивній частині цієї постанови суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 168 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судове рішення повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти судового рішення є ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови чи ухвали). Додаткове рішення може бути ухвалене лише тим судом, що ухвалив рішення в даній справі. Однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є факт коли щодо якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. Відповідно до ст.137 КАС України, про збільшення або зменшення розміру позовних вимог позивач подає письмову заяву, яка приєднується до справи. Про зміну підстав або предмету адміністративного позову також подається письмова заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв.

Питання щодо виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні врегульовані статтею 169 КАС України. Так, суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті лише судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Ініціатива щодо виправлення помилок може виходити від будь-кого з осіб, які беруть участь у справі або суду. Помилки можуть бути виправлені в ухвалі або в постанові суду незалежно від того, чи набрало воно законної сили і чи воно виконане. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в постанові суду першої інстанції від 01.09.2016 року вказано, що в судовому засіданні позивач відмовився від частини позовних вимог.

Однак, в матеріалах справи немає письмової заяви позивача чи його представника про відмову від частини позовних вимог. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 повинні були вирішуватись судом першої інстанції в тому обсязі, що були визначені позивачем у позовній заяві, яка була прийнята до судового розгляду.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в абзаці першому резолютивної частини постанови суду від 01.09.2016 року вказано, що адміністративний позов задовольняється частково.

Однак, судом першої інстанції не конкретизовано в якій саме частині позовні вимоги задоволено, а в задоволенні яких саме позовних вимог відмовлено. У мотивувальній частині цієї постанови суду також нічого не вказано про те, які саме позовні вимоги суд першої інстанції вважає обгрунтованими, а які саме - безпідставними.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, позивач ОСОБА_1 у адміністративному позові просив зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії виходячи з розрахунку 16898,67 грн., без обмежень граничного розміру пенсії.

Однак, суд першої інстанції цієї частини позовних вимог не вирішив, оскільки в резолютивній частині постанови суду від 01.09.2016 року про це нічого не вказано, а із змісту мотивувальної частини цієї постанови суду видно відсутність будь-яких мотивів та обгрунтувань відносно цієї частини позовних вимог.

Отже, оскільки судом першої інстанції в постанові суду від 01.09.2016 року не ухвалено рішення щодо позовних вимог в частині грошового розміру (16898,67 грн.) і щодо без обмежень граничного розміру пенсії, тому за результатами розгляду заяви позивача від 23.12.2016 року про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, згідно п.1 ч.1 ст.168 КАС України, мав би ухвалити додаткове судове рішення відносно цієї частини позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що викладення змісту резолютивної частини постанови суду від 01.09.2016 року в новій редакції не може вважатись виправленням описки. Ухвалою суду про виправлення описки не можуть вирішуватись питання щодо ухвалення рішення відносно частини позовних вимог, які не були вирішені в постанові суду від 01.09.2016 року.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції від 03.01.2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення та виправлення описки у судовому рішенні винесена з істотними порушеннями норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення відповідних питань. Тому оскаржену ухвалу суду слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду та прийняття додаткової постанови за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 від 23.12.2016 року про ухвалення додаткового рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно вимог статті 168 КАС України, лише суд, який ухвалив судове рішення, може прийняти додаткову постанову.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 168, 169, 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області - задоволити частково.

Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 03 січня 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення та виправлення описки у судовому рішенні, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області про визнання рішення неправомірним, зобов'язання провести перерахунок пенсії - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали виготовлено 27.02.2017 року.