Справа № 462/6076/16-а
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/6076/16-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Бориславського Ю. Л.,

за участю секретаря Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Львові, третя особа управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, про зобовязання вчинити дії та повернення утриманих коштів, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, збільшивши позовні вимоги, просить поновити строк звернення до суду із адміністративним позовом та зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Львові припинити утримувати з поточних нарахувань 52,75 грн. переплати та повернути утримані зайво виплачені кошти за період з лютого 2016 року по січень 2017 року включно в сумі 632,94 грн. (52,75 грн.х12 місяців).

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обовязку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична або юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вважає порушеними, а відповідач органи влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи чи службові особи. Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Суд зважає на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 формально мають вираз таких, що нібито полягають в дослідженні правомірності дій і рішень відповідача, вчинених у зв'язку із виконанням ним повноважень суб'єкта владних повноважень. Тобто, за загальними ознаками вони могли б підпадати під поняття адміністративної справи, що міститься в ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України. Однак, при цьому, суд приходить до переконання, що за своєю дійсною суттю такі позовні вимоги були породжені не спором у сфері публічно-правових відносин, а спором, який лежить у площині цивільних (майнових) прав, і вирішення позову має своєю дійсною метою не усунення порушень прав позивача зі сторони суб'єктів владних повноважень у площині вертикальних, публічних відносин (які на цей час свою дію вичерпали, породивши інші наслідки), а виключно матиме вплив на цивільні права й інтереси та вирішуватиме спір у цій сфері.

Суд звертає увагу, що адміністративний спір повинен виникати саме на основі адміністративних правовідносин, у сфері владного підпорядкування його сторін при реалізації одними з них управлінських функцій, що в даному випадку не підтверджується, оскільки його вирішення матиме безпосередній вплив на правовідносини цивільно-правового характеру.

У випадку, що розглядається, позов заявлено про стягнення грошових коштів, що стали власністю ОСОБА_1, і, на думку позивача, були набуті відповідачем безпідставно, що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський Суд з прав людини у справі «Цанд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, розгляд і вирішення адміністративним судом у даній справі позовних вимог, які за своїм змістом і суттю пов'язані з цивільними правовідносинами та мають намір вирішити спір саме в цивільно-правовій сфері, не може вважатися вирішенням такого спору судом, встановленим законом.

Таким чином, суд вважає, що спір у даній справі знаходиться не в публічно-правовій площині, а стосується цивільного права, й метою звернення до суду з даним позовом не є відновлення порушеного суб'єктом владних повноважень права чи інтересу позивача, а вирішення майнових прав учасників спірних цивільних правовідносин, а тому такий спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на наведене, суд вбачає в даному випадку ознаки цивільного спору, який відноситься до юрисдикції загального суду, а відтак не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.2, 17, 157-160, 165 КАС України, суд

у х в а л и в:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Львові, третя особа управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, про зобовязання вчинити дії та повернення утриманих коштів закрити.

Роз'яснити позивачу, що дана позовна вимога підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський