Справа № 539/3912/16-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 р.Справа № 539/3912/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.12.2016р. по справі № 539/3912/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 07.11.2016 року № 440, зобов'язати Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати та виплачувати довічне грошове утримання в розмірі 86 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді: з 20.06.2016 року по 01.12.2016 року в сумі 22 446,0 грн., з 01.12.2016 року в розмірі 24 768,0 грн., без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.12.2016 р. позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 07.11.2016 року № 440. Зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 довічне грошове утримання в розмірі 86 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді: з 20.06.2016 року по 01.12.2016 року в розмірі 22 446,0грн., з 01.12.2016 року в розмірі 24 768,0грн., без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України, не погодившись з постановою суду першої інстанції , надіслало апеляційну скаргу , вважає, що під час винесення постанови судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права , неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до винесення незаконного та невірного по своїй суті судового рішення та просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.12.2016 р., прийняти нове рішення яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ідповідно до Постанови ВР України від 12.11.2015 року № 788 наказом голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2015 року № 74/ос позивача звільнено з посади судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у зв'язку з поданням заяви про відставку з 12.11.2015 року.

Постановою Лубенського міськрайонного суду від 05.01.2016 року зобов'язано призначити, нараховувати і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Додатковою постановою Лубенського міськрайонного суду від 25.04.2016 року зобов'язано призначити, нараховувати і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження 10 прожитковими мінімумами.

В зв'язку з збільшенням мінімальної заробітної плати з 01.05.2016 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області позивачу видано довідку № 425 від 07.10.2016 року, згідно якої розмір заробітної плати, який враховується при призначенні його щомісячного довічного грошового утримання станом на 01.05.2016 року складає 26 100 грн. 00 коп.

Після отримання вказаної довідки 17.10.2016 року позивач звернувся до відповідача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Однак, рішенням Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 07.11.2016 року № 440 позивача повідомлено, що розмір довічного грошового утримання повинен складати не 86 %, а 80 % грошового утримання судді, з огляду на те, що в попередньому рішенні суду позивачу безпідставно враховано в стаж роботи: роботу слідчим у відділу внутрішніх справ та податковій міліції - 10 років 01 місяць 01 день. Перерахунок довічного грошового утримання, виходячи зі ставки - 80 % та з урахуванням нового розміру грошового утримання судді призведе до загального зменшення її розміру. За таких підстав позивачу відмовлено у перерахунку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, протиправно вдався до самовільної переоцінки судового рішення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з нормою ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною другою статті 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обовязок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Спірні відносини регулюються Конституцією України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та іншими нормативними актами.

Відповідно до норм вказаних нормативно-правових актів суддя у відставці має право на щомісячне довічне грошове утримання, яке визначається в процентному відношенні до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та яке перераховується у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді.

Так , постановою Лубенського міськрайонного суду від 05.01.2016 року , яка набрала законної сили , зобов'язано призначити, нараховувати і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а додатковою постановою Лубенського міськрайонного суду від 25.04.2016 року зобов'язано призначити, нараховувати і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження 10 прожитковими мінімумами.

За ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили, надано оцінку доводам відповідача щодо розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 , а саме - 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Тобто, право ОСОБА_1 на призначення, нарахування і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження 10 прожитковими мінімумами встановлено судовими рішеннями та при розгляді даного позову не потребує доказуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України самовільно звузило право позивача на отримання належного рівня щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, тому дій Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України по перерахунку та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80 % від заробітної плати працюючого судді є протиправними та приймаючи оскаржуване рішення протиправно вдався до самовільної переоцінки судового рішення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.12.2016р. по справі № 539/3912/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2017 р.