Справа № 826/23266/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21 лютого 2017 року № 826/23266/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу №826/23266/15 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови ВП №48747255.

ВСТАНОВИВ:

До судді Окружного адміністративного суду м. Києва Федорчука А.Б. надійшов адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ України (надалі - позивач/МВС України) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - відповідач/Департамент ДВС Міністерства юстиції України), в якому просить суд:

1. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. від 15.09.2015 р., винесену у виконавчому провадженні №48747255 про відкриття провадження у справі.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Водночас, у зв'язку із задоволенням заяви судді Окружного адміністративного суду м. Києва Федорчука А.Б. про самовідвід, адміністративну справу №826/23266/15 було передано на повторний автоматичний розподіл для визначення судді в порядку, передбаченому ст.15№ Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним, зважаючи на вимоги розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, - справу №826/23266/15 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2015 р., системою автоматичного розподілу призначено судді Качуру І.А.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.12.2015 р. вказану вище адміністративну справу було прийнято свого провадження суддею Качуром І.А. та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48747255 від 15.09.2015 р. є протиправною та такою, що винесена відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, а отже має бути скасована.

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

Зважаючи на неявку в судове засідання відповідача, а також приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №826/17437/14 від 07.09.2015 р., адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ МВС України від 21.08.2014 р. №926 в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу); поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого управління карного розшуку ГУ МВС України у Луганській області з 21.08.2014 р.; стягнуто з ГУ МВС у Луганській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.08.2014 р. по день постановлення судового рішення в сумі 53 676,48 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого управління карного розшуку ГУ МВС України у Луганській області та виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 4 084,08 грн. було звернуто до негайного виконання.

Враховуючи вищевикладене, 11.09.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва було видано виконавчий лист №826/17437/14 щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого управління ГУ МВС України у Луганській області з 21.08.2014 р.

Водночас, 15.09.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48747255 щодо примусового виконання виконавчого листа №826/17437/14, виданого 11.09.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого управління карного розшуку ГУ МВС України у Луганській області з 21.08.2014 р., зокрема, якою було зобов'язано боржника (МВС України) виконати судове рішення негайно.

Не погоджуючись із винесеною відповідачем постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №48747255 від 15.09.2015 р., вважаючи її протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача, МВС України звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №606).

Відповідно до вимог ст.1 Закону №606 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В той же час, п.1 ч.2 ст.17 Закону №606 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, а саме: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 19 Закону №606 визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, зокрема: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Водночас, ч.6 ст.25 Закону №606 визначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В той же час, відповідно до положень ч.1 ст.26 Закону №606 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у ст.17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм, вбачається, що державний виконавець наділений правом вживати заходи примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, в тому числі й виносити постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, 15.09.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48747255 щодо примусового виконання виконавчого листа №826/17437/14, виданого 11.09.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва про поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого управління карного розшуку ГУ МВС України у Луганській області з 21.08.2014 р.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, що нормами Закону №606 чітко визначено, що виконавче провадження відкривається державним виконавцем на підставі виконавчого документа.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується самим позивачем, у виконавчому листі №826/17437/14, виданого 11.09.2015 р. Окружним адміністративним судом м. Києва, боржником зазначено саме МВС України.

Так, суд критично ставиться до доводів позивача на рахунок того, що виконавчий лист №826/17437/14, в якому боржником визначено МВС України, Окружним адміністративним судом м. Києва було видано помилково, оскільки жодних доказів на підтвердження вищезазначеного, позивачем до суду не надано.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, поданий виконавчий лист №826/17437/14, відповідав вимогам Закону №606, жодних підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, визначених ч.1 ст.26 вказаного Закону, у державного виконавця також не було, як наслідок, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено перед судом протиправності дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження на підставі поданого виконавчого листа.

Таким чином, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, суд критично ставиться до доводів позивача щодо протиправності дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №48747255 від 15.09.2015 р., як наслідок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МВС України є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до положень ст.94 КАС України, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови ВП №48747255 - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя І.А. Качур