Справа № П/811/213/16..
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Справа №П/811/213/16..

провадження № 2-ап/811/2/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді,

за участю:

секретаря судового засідання Гловацької М.О.,

представників:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про:

- визнання незаконним та скасування наказу МВС України у Кіровоградській області №383 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення Олександрійського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на час звільнення вона знаходилася у відпустці в звязку з вагітністю та пологами, при цьому на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення трьох років за працівником зберігається місце роботи (посада). Позивач наголошує на тому, що відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням.

Представником відповідача до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки відповідно до п.10. розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» як факт відмови від проходження служби в поліції, так і факт не прийняття до поліції у строк до 06.11.2015 р. є самостійними підставами для звільнення працівника міліції через скорочення штатів. Представник відповідача вказує, що 06.11.2015 р. позивачем подано рапорт про перехід у встановленому порядку в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, де начальником поставлено резолюцію про заперечення по суті викладеної в рапорті. Окрім того, представник відповідача наголошує, що для того, щоб кандидатура особи була розглянута на посаду працівника поліції, пишеться не рапорт. а заява, що прямо передбачено ст.54 Закону України «Про Національну поліцію», яка і є підтвердженням наміру проходження служби в органах поліції та реалізацією звільнення по переведенню. Саме за результатами розгляду заяви вже й приймається рішення про зарахування чи відмову в зарахуванні кандидата на посаду в органи поліції, однак позивач із заявою про вступ до Національної поліції не зверталася. Також представник відповідача зазначив, що Олександрівським РВ УМВС в Кіровоградській області вживалися передбачені законодавством заходи для працевлаштування позивача, а саме: відповідно до ст.492 КЗпП України до Олександрівського районного центру зайнятості подано звітність про заплановане масове вивільнення працівників Олександрівського РВ УМВС в Кіровоградській області з інформацією про кількість вивільнених працівників в тому числі і позивача. Водночас представник відповідача звертає увагу на те, що в будь-якому випадку 07.11.2015 р. позивачка була б звільнена з органів внутрішніх справ, оскільки відбулося скорочення всіх штатів та розпочалася процедура ліквідації УМВС в області, а різниця полягає лише в підставі звільнення «в звязку із переведенням» або «в звязку із скороченням», що в даному випадку не є предметом спору та підставою звернення до суду.

У додаткових запереченнях представник відповідача вказав, що оскільки станом на 06.11.2015 р. позивачка не була прийнята на службу до поліції а тому її звільнення з органів внутрішніх справ відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію». Представник відповідача зауважує, що відповідно до ч.2 ст.8 Європейської соціальної хартії №163 ратифікованої Україною 14.09.2006 р. та згідно зі ст.6 Конвенції про охорону материнства №183 звільнення жінки, яка перебуває у відпустці у звязку з вагітністю та пологами є незаконним, однак ОСОБА_1 рапортів про надання їй відпустки в звязку з вагітністю та пологами до керівництва УМВС не подавала, тобто не скористалася своїм правом на відпустку в звязку з вагітністю та пологами. Підсумовуючи представник відповідача зазначив, що з урахуванням конкретних обставин, в тому числі і перебування позивачки на лікарняному, а не у відпустці, ліквідацію УМВС України в Кіровоградській області та скорочення всіх штатних посад, відповідач керувався чинним законодавством та ратифікованими міжнародними нормативними актами і правомірно звільнив позивачку з ОВС в звязку із скороченням штатів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти їх задоволення.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 20.02.2017 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 27.02.2017 р., про що повідомлено сторонам під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 15.08.2009 р. проходила службу в органах внутрішніх справ України (а.с.163-170, Т.1).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 13.03.2015 р. №99 о/с ОСОБА_1 призначена на посаду інспектора слідчого відділення Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області (а.с.165, Т.1).

06.11.2015 р. позивачем подано рапорт на імя начальника УМВС України в Кіровоградській області про звільнення її з органів внутрішніх справ за п.64 «з» у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06 листопада 2015 року (а.с.172, Т.1). Зазначений рапорт містить резолюцію першого заступника начальника УМВС України в Кіровоградській області «заперечую».

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 06.11.2015 р. №383 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1. інспектора слідчого відділення Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) (а.с.155, Т.1).

Як встановлено судом, у період з 21.08.2015 р. по 24.12.2015 р. ОСОБА_1 перебувала на лікарняному у звязку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності серії АГХ №266402 (а.с.59, Т.2).

05 листопада 2015 року у позивача народився син ОСОБА_4 (а.с.15, Т.1).

Однак, відпустка у звязку з вагітністю та пологами не надавалася, оскільки ОСОБА_1 з відповідним рапортом не зверталася.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі за текстом Закон №580-VIII) призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Пунктом 9 ОСОБА_5 Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII визначено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому згідно з п.10 ОСОБА_5 Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

В силу пункту п.11 ОСОБА_5 Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Відповідно до п.8 ОСОБА_5 Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 6 статті 9 КАС України визначено, якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, відповідно до п.2 ст.8 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 р., ратифікованої Україною 14.09.2006 р. вважається незаконним, якщо роботодавець надсилає жінці попередження про звільнення з роботи у період від дати повідомлення нею свого роботодавця про вагітність до закінчення її відпустки по вагітності та пологам або якщо він робить попередження про звільнення у такий час, що воно втрачає чинність у цей період.

Отже, п.8 ОСОБА_5 Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII суперечить п.2 ст.8 Європейської соціальної хартії, а тому відповідно до ч.6 ст.9 КАС України підлягає застосуванню відповідна норма Європейської соціальної хартії.

Судом встановлено, що рапортом від 21.08.2015 р. ОСОБА_1 повідомила начальника Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області про своє знаходження на лікарняному з 21.08.2015 р. у звязку з вагітністю (а.с.58, Т.2).

Таким чином, з 21.08.2015 р. роботодавець не мав права попереджати позивача про звільнення її з роботи.

Однак, наказом Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.09.2015 р. №322 попереджено всіх працівників Олександрівського районного відділу, у тому числі ОСОБА_1, про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області з 07 листопада 2015 року (а.с214, 215, Т.1).

Також суд враховує, що з огляду на ч.3 ст.24 Конституції України державою матеріально і морально підтримується материнство і дитинство, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Однією з таких пільг є заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням встановлена частиною 3 статті 184 КЗпП України.

При цьому виконання обовязку з працевлаштування вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років у випадку повної ліквідації установи, організації не є формальним та не ототожнюється з іншим обовязком роботодавця визначеним ст.492 КЗпП України щодо доведення до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

На підставі п.17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. №114 вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Тобто пільги та гарантії визначені для вагітних та жінок, які мають дітей встановлені КЗпП України поширюються і на працівників органів внутрішніх справ України.

Оскільки на час винесення оскаржуваного наказу позивач мала дитину віком до трьох років, то у відповідача не було правових підстав для її звільнення без працевлаштування.

Водночас суд зауважує, що подання Олександрівським РВ УМВС України в Кіровоградській області Інформації про заплановане масове вивільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці (Форми №4-ПН) не може розцінюватися як виконання обовязку щодо обовязкового працевлаштування вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років в контексті гарантій визначених ч.3 ст.184 КЗпП України.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність у відповідача правових підстав для попередження ОСОБА_1 про майбутнє звільнення, а також для звільнення без обовязкового працевлаштування. суд дійшов висновку, що наказ УМВС України в Кіровоградській області від 06.11.2015 р. №383 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора слідчого відділення Олександрівського відділу УМВС України в Кіровоградській області з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил України є протиправним та підлягає скасуванню.

В абз.10 п.9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно з п.5.4 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. №5-рп/2005 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод.

На підставі ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ст.2401 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення»

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та Олександрійський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.

Згідно з ч.2 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що 06.11.2015 р. до Єдиного державного реєстру внесено запис про перебування Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в стані припинення, однак запис про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру не внесено (а.с.81-89, Т.1).

Таким чином, початок процедури ліквідації Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області не є перешкодою для відновлення порушеного права позивача шляхом поновлення її на посаді займаній нею до звільнення, тобто інспектора слідчого відділення Олександрівського відділу УМВС України в Кіровоградській області, та не є підставою для відновлення права позивача у порядку визначеному ст.2401 КЗпП України.

Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 р. у справі №21-484а14 визначено, що у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення Олександрівського відділу УМВС України в Кіровоградській області підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 163, 167, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 06 листопада 2015 року №383 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора слідчого відділення Олександрівського відділу УМВС України в Кіровоградській області з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил України.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення Олександрівського відділу УМВС України в Кіровоградській області з 07 листопада 2015 року.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення Олександрівського відділу УМВС України в Кіровоградській області підлягає негайному виконанню.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Дата складення постанови у повному обсязі 27 лютого 2017 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_6