Справа № 2-а-418/11/1405
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2012-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2012 р.Справа № 2-а-418/11/1405

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Губанова В.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Турецької І.О.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області на постанову Братського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він належить до категорії громадян, які згідно ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни»мають право на підвищення розміру пенсії, однак відповідач відмовляє в здійсненні відповідного перерахунку з 9 липня 2007 року.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача та зобовязано здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 30 листопада 2010 року по 22 червня 2011 року з урахуванням фактично сплачених за вказаний час коштів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач має статус: «дитина війни»(в розумінні ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни»), що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріпленні в ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з ст.6 вказаного ОСОБА_4 (в редакції від 19 грудня 2006 року), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 ОСОБА_4 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлено, що з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим ОСОБА_4 зупинити на 2006 рік дію статті 6 ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 111 ОСОБА_4 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії відповідно до статті 6 ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія ОСОБА_4 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року ст. 111 вказаного ОСОБА_4 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Частиною 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до підпункту 2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ОСОБА_4 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення, зокрема, пунктів 36-100 розділу ОСОБА_4 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»були визнані неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Беручи до уваги те, що вказана редакція ст. 6 ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни»втратила чинність з дня прийняття рішення Конституційним Судом України по справі № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, відповідно попередня редакція цієї статті, а також і право позивача на нарахування підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відновилося з 22 травня 2008 року.

Зміни до законодавства з приводу нарахування соціальної допомоги дітям війни ОСОБА_4 України «Про державний бюджет України на 2009 рік»та ОСОБА_4 України «Про державний бюджет України на 2010 рік»не вносилися.

Відповідно до ч.1 ст.28 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Доводи апелянта про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 ОСОБА_4 України «Про соціальний захист дітей війни»та положень ч.3 ст.28 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 99 КАС України (в редакції від 07 липня 2010 року), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд 1-ї інстанції вірно врахував, що шестимісячний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право позивача на отримання підвищення до пенсії.

За таких підстав права позивача підлягають захисту з 30 листопада 2010 року.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_3 померла 25 серпня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-ФП № 130262 від 29 серпня 2011 року.

Пунктом 5 частини 1 статті 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

За змістом п.4 ч.1 ст. 1219 Цивільного Кодексу України право на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом належать до невідємних прав особи, які не входять до складу спадщини.

Права на такі виплати мають особистий характер, оскільки вони покликані забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб. Тому зі смертю позивача припиняється і право на отримання відповідних виплат.

З огляду на викладене, на підставі п.5 ч.1 ст. 157 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне визнати постанову суду першої інстанції нечинною та закрити провадження у справі.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 157, ст. ст. 197, 198, ч.2 ст.203, 205, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання Управління пенсійного фонду України у Братському районі Миколаївської області задовольнити.

Постанову Братського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 року визнати нечинною.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»- закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: