Справа № 826/10785/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року м. Київ К/800/1752/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Бухтіярова І.О.
Цвіркун Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року

у справі № 826/10785/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 22 березня 2013 року № .

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_4, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

22 березня 2013 року Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі м. Києва Державної податкової служби, правонаступником якої є ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, прийнято податкове повідомлення-рішення № . Зазначеним рішенням, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, ОСОБА_4 визначено грошове зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 7 038,99 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частинами 1, 2 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з статтею 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України з урахуванням критеріїв, які визначені у розділі XIII «Плата за землю».

Згідно із статтею 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Отже, платниками земельного податку є особи, яким земельна ділянка належить або на праві власності, або на праві постійного користування.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є власником нежилих приміщень з №1 по №5 (групи приміщень №93) загальною площею 247, 10 кв.м по АДРЕСА_1.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки з земель державної або комунальної власності.

Податковим органом не надано будь-яких документів на підтвердження того, що позивач внесений до державного земельного кадастру як землекористувач земельної ділянки, на якій розташовані спірні нежилі приміщення, а також документів, які б підтверджували право власності чи право користування позивача земельною ділянкою під нежилими приміщеннями, власником яких він є.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності нарахування ОСОБА_4 грошового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді І.О. Бухтіярова

Ю.І. Цвіркун