Справа № 815/5681/16
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5681/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Атестаційної комісії №14 Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення (висновку),-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії №14 Головного управління Національної поліції в Одеській області оформлене протоколом ОП №15.00004444.0025352 від 05.03.2016 року, згідно якого внесено відомості до атестаційного листа про визнання ОСОБА_1 таким, що займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року клопотання ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення до суду з позовом поважними - залишити без задоволення.

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Атестаційної комісії №14 Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення (висновку) - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуємого судового рішення:

- позивач на розгляд скарги в Апеляційній атестаційній комісії Південного регіону № 2 запрошений не був та про результати її розгляду не повідомлявся.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Оцінюючи відповідність оскаржуваної ухвали про залишення адміністративного позову без розгляду вимогам ст. 100 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивача зі спірним рішенням (висновком) атестаційної комісії було ознайомлено 11.03.2016 року, що підтверджується його особистим підписом в атестаційному листі та ним визнається.

В подальшому позивач скористався своїм правом на оскарження спірного висновку та подав скаргу до Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону №2.

Згідно протоколу ОП №15.00004860.0025352 від 18.03.2016 року Апеляційна комісія Південного регіону №2, вивчивши скаргу і матеріали поліцейського, встановила, що скаржником не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички, у зв'язку з чим подана скарга розгляду не підлягає.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1465 від 17.11.2015р. затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція №1465), якою визначено порядок створення атестаційних комісій, організацію та порядок проведення атестування поліцейських.

Відповідно до п.5 розділу VІ Інструкції №1465 поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії. Скарга подається безпосередньо до апеляційної атестаційної комісії відповідно до компетенції, яка визначена пунктом 1 цього розділу, чи шляхом надсилання на адресу відповідної апеляційної атестаційної комісії рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою).

В ході судового розгляду встановлено, що позивач загалом набрав менше 60 балів за результатами тестування, відтак за приписами п.5 розділу VІ Інструкції №1465 при такому результаті законодавством не передбачена можливість оскарження висновку до апеляційної атестаційної комісії.

Позивач не оспорював цю обставину.

Також встановлено, що 11.03.2016р. позивач ознайомився зі змістом атестаційного листа та висновком Атестаційної комісії №14 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 05.03.2016р., відображеним в Атестаційному листі (розділ IV), однак з адміністративним позовом звернувся лише 28.10.2016р., тобто з пропуском строку звернення до суду.

Слід зазначити, що матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження того, що позивач був об'єктивно позбавлений можливості звернутися з адміністративним позовом суду в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України, тобто відсутні докази поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

При цьому не погоджуючись з висновком АК№14 ГУНП в Одеській області, позивач звернувся зі скаргою до апеляційної атестаційної комісії Південного регіону №2, однак з рішенням апеляційної атестаційної комісії за результатами розгляду його скарги, позивача ознайомлено не було. У вересні 2016 року, з метою ознайомлення з результатами розгляду своєї скарги представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області з запитом про доступ до публічної інформації в якому, серед іншого просив надати інформацію щодо результатів розгляду своєї скарги. 26 жовтня 2016 року представником позивача було отримано відповідь на запит про доступ до публічної інформації з копіями документів, серед яких був протокол Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону №2 ОП№ 15.00004860.0025352 від 18.03.2016 року та з якого позивач дізнався, що його скарга не розглядалась та була залишена без задоволення. Отже, на думку представника позивача строк на оскарження спірного рішення пропущений з поважних причин.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи необґрунтованими, оскільки в даному випадку факт подання ОСОБА_1 скарги до апеляційної атестаційної комісії не змінює дати (11 березня 2016 року) початку перебігу місячного строку звернення до суду, оскільки скарга ОСОБА_1 на рішення атестаційної комісії розгляду не підлягала з огляду на ненабрання останнім 60 балів за результатами тестування.

Вказані висновки ґрунтуються на положеннях п.5 розділу VІ Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, якою визначено порядок створення атестаційних комісій, організацію та порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1465 від 17 листопада 2015 року, за якими поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії.

Позивач мав бути обізнаний щодо вимог чинного законодавства та повинен був усвідомлювати, що апеляційне оскарження висновку атестаційної комісії, про який він дізнався ще 11.03.2016р., не може призвести до перегляду відповідного рішення по суті, оскільки результати проходження тестування не надавали йому право подати скаргу на це рішення, а отже - отримати інший, ніж оспорюваний, висновок.

Аналогічні висновки викладені в постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року №11 «Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації», де зазначено: положення ч.3 ст.99 КАС про те, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, у наведеній категорії справ необхідно тлумачити таким чином, що строк звернення до суду з позовом про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії у разі, якщо до звернення до суду була використана апеляційна процедура в апеляційній атестаційній комісії і при цьому атестована особа отримала за результатами тестування менш як 60 балів, починається з моменту ознайомлення особи з рішенням (висновком) атестаційної комісії.

Таким чином позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про скасування висновку (рішення) Атестаційної комісії №14 від 05.03.2016р., цей строк почав свій відлік з 11.03.2016р.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

За змістом ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Водночас, слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строку звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню права на звернення до суду, на які апелянт посилається як на поважні, виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, чи мав апелянт за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду, - зазначає, що наведені обставини нічим не обґрунтовані, суду не надано жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивач не вказує і не надає, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об'єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не надано, що унеможливлює визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, колегія суддів приходить до висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та правильність висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів звертає увагу на Практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, відповідно до якої право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.).

Доводи апелянта, що він на розгляд скарги в Апеляційній атестаційній комісії Південного регіону № 2 запрошений не був та про результати її розгляду не повідомлявся, колегія суддів відхиляє з наведених вище підстав.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 27 лютого 2017 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин