Справа № 826/730/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2017 року № 826/730/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВГФ 2014"
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Національний Кредит" Паламарчука В.В.
про визнання протиправними дій,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВГФ 2014" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Національний Кредит" Паламарчука В.В. про визнання протиправним та скасування рішення про визнання Договору про внесення змін від 29 квітня 2015 року до Депозитного договору №DU1241/2014-1 від 26 червня 2014 року нікчемним.

12.04.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява від позивача про уточнення позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду та в якій позивач просить суд визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Національний кредит» Паламарчука В.В. щодо направлення повідомлення ТОВ «ВГФ 2014» про визнання договору про внесення змін від 29.04.2015 до Депозитного договору від 26.06.2014 №DU1241/2014-1 нікчемним.

Свої позивні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було безпідставно надіслано повідомлення про визнання договору нікчемним, оскільки зміна розміру процентів, що нараховуються та сплачуються Банком за Договором депозиту у разі розірвання Договору депозиту не є підставою для визнання правочину нікчемним, базується на власному волевиявленні сторін Договору депозиту та відповідає вимогам чинного законодавства України, що свідчить про протиправність рішення про визнання Договору про внесення змін від 29.04.2015 до Депозитного договору від 26.06.2014 №DU1241/2014-1 нікчемним.

Позивач подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що під час перевірки договору про внесення змін від 29.04.2015 до договору банківського вкладу «Стандартний» від 26.06.2014 №DU1241/2014-1 було виявлено, що останній є нікчемним, про що позивача було повідомлено листом «Щодо встановлення факту нікчемності правочину», вказаний лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень, сам по собі він не створює жодних прав та обов'язків особі, якій його адресований. Крім того, відповідач додатково повідомив, що рішення про встановлення факту нікчемності договору не приймалось, а вказаний факт встановлено на підставі перевірки самого договору.

Крім того, відповідач подав клопотання про зупинений провадження по справі до прийняття Конституційним Судом України рішення щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Водночас, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

26.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк національний кредит" (банк) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВГФ 2014" (вкладник) був укладений Договір про депозитний вклад "Стандартний" №DU1241/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору вкладник передає, а банк приймає на депозитний рахунок №6007 в ПАТ "Банк національний кредит", МФО 320702, грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. в національній валюті, на умовах цього договору.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що депозит розміщується на строк з 26.06.2014 року по 27.06.2015 року включно; банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 22.00% річних (пункт 2.3. Договору).

За змістом пункту 3.7. Договору вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом операційного часу письмово попередивши про це банк за 10 робочих днів до бажаної дати повернення суми депозиту та нарахованих процентів шляхом подання заяви про дострокове розірвання договору. Датою розірвання договору вважається дата повернення суми депозиту та нарахованих процентів вкладнику. Банк повертає суму депозиту та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання дії договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок вкладнику №6001 в банку. У випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2,0% процента річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

29.04.2015 року між сторонами укладено Договір про внесення змін до Договору банківського вкладу "Стандартний" №DU1241/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014, яким сторонами пункт 3.7. Договору було викладено в наступній редакції: «Вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми Депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це банк за 10 (десять) робочих днів до бажаної дати повернення суми Депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії Договору. Датою розірвання Договору вважається дата повернення суми Депозиту та нарахованих процентів вкладнику. Банк повертає суму Депозиту та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання дії Договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок вкладнику № 6001, відкритий ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», Код Банку 320702. У випадку розірвання цього Договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 22 (двадцять два) процента річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.06.2015 р. № 358 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05.06.2015 р. № 114 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", згідно з яким з 08.06.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", , МФО 320702, місцезнаходження: м. Київ, вул. Тургенєвська,52/58, 04053.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" призначено начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку Онищука Дмитра Вікторовича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" запроваджено строком на 3 місяці з 08.06.2015 р. по 07.09.2015 р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 126 від 03.07.2015 р. від виконання обов'язків уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію у ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" (, МФО 320702, місцезнаходження: м. Київ, вул. Тургенєвська,52/58, 04053) відсторонено Онищука Дмитра Вікторовича.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків департаменту запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Паламарчука Віталія Віталійовича.

В подальшому, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчуком В.В. проведено перевірку договору про внесення змін до депозитного договору №DU1241/2014-1 від 26.06.2014 - ЮО Стандартний - Гривня 12 міс. + 1 д. (щомісячна виплата відсотків), за наслідками якої виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон № 4452-VI), у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою банк відмовився від власних майнових вимог що потягло за собою необґрунтовану виплату грошових коштів у розмірі 16712,33 грн.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Національний Кредит" Паламарчука В.В. «Щодо встановлення факту нікчемності правочину» від 28.08.2015 позивача повідомлено про те, що після перевірки договору про внесення змін до депозитного договору №DU1241/2014-1 від 26.06.2014 - ЮО Стандартний - Гривня 12 міс. + 1 д. (щомісячна виплата відсотків) було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI та зазначено про необхідність повернення протягом 3 (трьох) днів з дня отримання повідомлення грошових коштів у розмірі 16712,33 грн. за вказаними реквізитами.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Пунктом 4 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вбачається з матеріалів вправи, відповідач повідомив позивача про нікчемність договору про внесення змін від 29.04.2015 до договору банківського вкладу «Стандартний» від 26.06.2014 №DU1241/2014-1 на підставі пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Однак, позивач не погоджується з діями відповідача щодо направлення повідомлення ТОВ «ВГФ 2014» про визнання договору про внесення змін від 29.04.2015 року до Депозитного договору від 26.06.2014 року №DU1241/2014-1 нікчемним, оскільки рішення про визнання договору нікчемним не відповідає вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В той же час, суд звертає увагу, що з аналізу норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що уповноважена особа Фонду може вчиняти дії щодо перевірки договорів, укладених з банком, на предмет їх нікчемності, та повідомляти сторони такого договору про його нікчемність.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Національний кредит» Паламарчука В.В. щодо направлення повідомлення ТОВ «ВГФ 2014» про визнання договору про внесення змін від 29.04.2015 до Депозитного договору від 26.06.2014 №DU1241/2014-1 нікчемним є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки повідомлення щодо встановлення факту нікчемності правочину не породжує для позивача жодних правових наслідків та є виключно обов'язковою процедурною вимогою для уповноваженої особи Фонду з метою подальшого застосування наслідків нікчемності відповідного правочину.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов