Справа № 826/19837/16
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 лютого 2017 року № 826/19837/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київська виробнича компанія «РАПІД»

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Головного управління Державного казначейства України у м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київська виробнича компанія «РАПІД» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Головного управління Державного казначейства України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не розгляду заяви №511 від 14 вересня 2016 року та направлення подання про повернення суми виконавчого збору у розмірі 453 283,00 грн. (чотириста п'ятдесят три тисячі двісті вісімдесят три гривні 00 коп.),

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства «Виробнича фірма «Рапід» виконавчий збір у сумі 453 283.00грн. (чотириста п'ятдесят три тисячі двісті вісімдесят три гривні 00 коп.);

- стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства «Виробнича компанія «Рапід» сплачений судовий збір.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2016 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що не зважаючи на звернення до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо повернення сплаченого виконавчого збору, у зв'язку із скасуванням виконавчого документа, по примусовому виконанню якого було відкрите виконавче провадження та на підставі якого відбулось стягнення виконавчого збору, відповідачем не надано жодних відповідей. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачами не забезпечено явки своїх представників в судове засідання 19.01.2017р., та не надано письмових заперечень з приводу заявленого позову.

В судовому засіданні 19.01.2017 року оголошено ухвалу про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Після ухвалення судом про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження від Головного управління Державного казначейства України у м. Києві надійшли письмові заперечення щодо заявленого позову в частині позовних вимог щодо стягнення коштів з державного бюджету. Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві будь яких заперечень чи пояснень з приводу заявленого позову до суду не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні перебував виконавчий напис № 2638 від 16.09.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріної Олени Сергіївни.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.03.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачу без подальшого виконання, а також винесено постанову № 48834214 від 01.03.2016 року про стягнення виконавчого збору.

Постановою від 02.03.2016 року відкрито виконавче провадження № 50355547, з виконання постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.03.2016 року № 48834214 про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення № РА03728 від 17.03.2016 року позивачем сплачено суму виконавчого збору в сумі 453 283, 00 грн. встановлену постановою від 01.03.2016 року у ВП № 48834214.

У зв'язку із сплатою суми виконавчого збору, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.03.2016 року закінчено виконавче провадження № 50355547.

Відповідно до наданих доказів, позивачем оскаржено виконавчий напис № 2638 від 16.09.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріної Олени Сергіївни до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року у справі № 910/26861/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київська виробнича Компанія « РАПІД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІКРЕДИТЛІЗИНГ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов ПАТ «КВК «РАПІД» задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року у справі № 910/26861/15 скасовано та постановлено відмовити ПАТ «КВК «РАПІД» у задоволенні позовних вимог.

Вищим господарським судом України 31.08.2016 року винесено постанову у справі № 910/26861/15, якою скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 року, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року залишено в силі.

Публічне акціонерне товариство «Київська виробнича компанія «РАПІД» 14.09.2016 року звернулось до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про повернення виконавчого збору в сумі 453 283,00 грн., сплаченого на виконання постанови від 01.03.2016 року про стягнення виконавчого збору, оскільки судом було скасовано виконавчий документ, по виконанню якого відповідачем здійснювались виконавчі дії.

Зазначену заяву відповідачем отримано 20.09.2016 року, однак, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, відповідь на заяву не надано.

З метою захисту своїх прав, позивачем 21.09.2016 року до Головного територіального управління юстиції м. Києва скеровано заяву про повернення суми виконавчого збору.

Одночасно з цим, позивач звернувся до народного депутата України Новака Н.В. із зверненням з метою реалізації своїх прав та законних інтересів.

У відповідь на звернення народного депутата та заяви, що направлялись позивачем до органів виконавчої служби, Міністерством юстиції України скеровано на адресу ПАТ «КВК «РАПІД» лист від 09.11.2016 року № 1294-0-2-16/20.4, яким повідомлено про відсутність порядку повернення сплаченого виконавчого збору та запропоновано товариству оскаржити у судовому порядку постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Вважаючи дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не повернення сплаченого позивачем судового збору протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

З аналізу статті 28 цього ж Закону вбачається, що виконавчий збір стягується із боржника у разі невиконання ним рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного виконання виконавчого документу. При цьому, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

З аналізу наведених норм чинного на час виникнення правовідносин законодавства, а також наданих позивачем доказів, судом вбачає ознаки протиправної бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що полягає у не розгляді заяви позивача про повернення сплаченого виконавчого збору та не направленні подання про повернення коштів з державного бюджету до казначейської установи.

Щодо вимог позивача про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства «Виробнича фірма «Рапід» виконавчого збору в сумі 453 283,00 грн., сплаченого позивачем, суд зазначає наступне.

Грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно з п.п. 4.1.7 п. 4.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому главою 4 Закону, з урахуванням таких особливостей: суми, які підлягають перерахуванню на користь держави, при відсутності витрат на організацію та проведення виконавчих дій та інших стягнень перераховуються до Державного бюджету України або місцевих бюджетів у порядку, встановленому Державною казначейською службою України, а виконавчий збір - на відповідний рахунок органу ДВС. Відповідна квитанція банку про отримання коштів приєднується до акта вилучення готівки та підшивається разом з актом до матеріалів виконавчого провадження.

З аналізу вищевикладених положень вбачається, що органом, який контролює справляння надходження виконавчого збору, є орган державної виконавчої служби.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (надалі - Порядок № 787).

Відповідно до п.5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

З аналізу вище викладених норм вбачається, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке (подання) платник разом зі своєю заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету, подає до органу Казначейства.

Тобто, орган, який контролює справляння надходження виконавчого збору, в даному випадку орган державної виконавчої служби, у разі наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, зобов'язаний скласти подання, яке платником подається до органу Казначейства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення коштів з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у м. Києві є передчасними.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З аналізу наведених фактичних обставин вбачається, що відповідачем в порушення вимог законодавства не вчинено жодних дій щодо розгляду заяви позивача про повернення сплаченого виконавчого збору від 14.09.2016 року, у зв'язку із скасуванням виконавчого документу на підставі якого здійснювалось стягнення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Враховуючи наведене, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне визначити належний спосіб захисту прав позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не розгляду заяви ПАТ «КВК «РАПІД» від 14.09.2016року про повернення сплаченого виконавчого збору у зв'язку із скасуванням виконавчого документу, на підставі якого проводилось стягнення, та зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві розглянути заяву-звернення ПАТ «КВК «РАПІД» від 14.09.2016 року про повернення сплаченого виконавчого збору у зв'язку із скасуванням виконавчого документу, на підставі якого проводилось стягнення, сформувати та направити органу Державного казначейства подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що задоволенню підлягає лише вимога немайнового характеру, то і сума сплаченого судового збору підлягає поверненню лише в цій частині.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яка полягає у не розгляді заяви № 511 від 14 вересня 2016 року та не направленні подання про повернення суми виконавчого збору в розмірі 453 283,00 грн.

3. Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві розглянути заяву-звернення ПАТ «КВК «РАПІД» від 14.09.2016 року про повернення сплаченого виконавчого збору у зв'язку із скасуванням виконавчого документу, на підставі якого проводилось стягнення, сформувати та направити органу Державного казначейства подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів.

4. Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Київська виробнича Компанія «РАПІД» () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп. шляхом їх безспірного списання з рахунків Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за рахунок бюджетних асигнувань.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.П. Балась