Справа № 810/3132/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ 810/3132/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НеВС Агро»

до Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «НеВС Агро» з позовом до Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд зобов'язати відповідача скасувати записи про накладання арешту рухомого та нерухомого майна СТОВ «НеВС Агро» в Єдиному реєстрі заборон відчуження рухомого та нерухомого майна, а саме: записи про обтяження № 12881805 від 17.09.2009, № 12881782 від 23.09.2008, № 7958775 від 23.09.2008, № 9064967 від 17.09.2009.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з отриманої ним 28.09.2016 Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НеВС Агро») він дізнався, про арешт всього його нерухомого майна.

В той же час, позивач зазначив, що він не знав про накладення арешту, оскільки органами Державної виконавчої служби України, а саме Підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Київській області не направлялись на його адресу постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про накладення арешту, постанови про закриття, завершення виконавчого провадження.

У зв'язку з чим, позивач вважає, що Підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Київській області було порушено положення Закону України «Про виконавче провадження».

Також позивач зазначив, що виконавче провадження по якому було накладено арешт, станом на 03.10.2016 не ведеться та є завершеним, а матеріали виконавчого провадження знищені за строком терміну зберігання у зв'язку з чим відповідач на підставі частини 2 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був зняти накладені арешти на майно позивача, одна цього зроблено не було.

В судовому засіданні 14.12.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача, в судове засідання не з'явився, жодних заперечень проти позову не надав.

Проте, в письмових пояненнях поданих 13.12.2016, відповідач зазначив, що виконавче провадження в рамках якого на майно позивача було накладено арешт завершено, оскільки у позивача відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

Також, відповідач зазначив, що виконавче провадження № 14631503 знищено згідно Акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 23.01.2014.

Крім того, відповідач у своїх поясненнях проти позову не заперечував та просив суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства і розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд протокольною ухвалою від 14.12.2016 вирішив здійснювати розгляд даної справи в порядку письмового провадження в межах встановленого строку розгляду адміністративних справ.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «НеВС Агро» зареєстроване як юридична особа 19.02.2004 року.

Місцезнаходженням позивача є вул. Леніна, буд. 4/1, село Світанок, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08472.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НеВС Агро») від 28.09.2016 позивач дізнався, про арешт його нерухомого майна, а саме на підставі:

- запису про обтяження № 12881805 від 17.09.2009 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП № 14631503 виданої від 04.09.2009, видавник: Підрозділ примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції. Предмет обтяження: все нерухомого майно в межах суми 209 405,82 грн.;

- запису про обтяження № 12881782 від 23.09.2008 на підставі постанови, серія та номер: АА № 300200 виданої 18.09.2008, видавник: Підрозділ примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції. Вид обтяження: арешт нерухомого майна;

- запису про обтяження № 7958775 від 23.09.2008 на підставі постанови АА № 300200 виданої від 18.09.2008, Підрозділ примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції. Обє'кт обтяження: комплекс, автовісова загальною площею 85,60 кв.м., кладова загальною площею 96,60 кв.м., зерносховище загальною площею 291,60 кв.м., зерносховище загальною площею 556,70 кв.м., зерносховище загальною площею 904,30 кв.м., огорожа за адресою: вул. Леніна, 2, с. Світанок, Переяслав-Хмельницького р-н., Київської обл.;

- запису про обтяження № 9064967 від 17.09.2009 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП № 14631503 від 04.09.2009, Підрозділ примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції. Обє'кт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми 209 405,82 грн. (а.с. 6-12).

В позовній заяві позивачем було зазначено, що він жодних документів від органів виконавчої служби стосовно спірнирних обтяжень не отримував.

Суд у свою чергу, для встановлення всіх обставин у справі, ухвалою від 22.11.2016 витребував від Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області: належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 14631503, в тому числі: постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про накладення арешту нерухомого майна серії АА № 300200 від 18.09.2008; докази надіслання (ознайомлення) СТОВ "НеВС Агро" з процесуальними документами виконавчого провадження № 14631503, зокрема: постановою про відкриття виконавчого провадження та постановою про накладення арешту нерухомого майна серії АА № 300200 від 18.09.2008.

На виконання вказаної ухвали, на адресу суду від Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшло два листи.

Так, листом від 13.12.2016 № 8304 (Вх. № 1842/16 від 13.12.2016) відповідач повідомив суд, що відповідно до відомостей з Єдиного державного ресетру виконавчих проваджень починаючи з 04.09.2009 на примусовому виконанні у Підрозділі примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження № 14631503 з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 8798602 від 14.08.2009, що видав Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, про стягнення з СТОВ «НЕВС АГРО» виконавчого збору в розмірі 209 405,82 грн.

Постановою державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 26.11.2010 виконавче провадження 14631503 закінчено, оскільки до вимог чинного законодавства (на момент вчинення дій) а саме, згідно статті 20-1 Закону України «Про виконавче провадження» на підрозділ примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції покладається виконання рішень за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів державної влади, місцеві суди, міські або районні ради чи районні державні адміністрації, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, а також інші територіальні підрозділи органів державної влади та за якими підлягає стягненню сума боргу від п'яти до десяти мільйонів гривень або еквівалента сума в іноземній валюті.

Оскільки боржник знаходиться за адресою Персяслав-Хмельиицькнй район, с. Світанок, вул. Леніна, 2, виконавчий документ, а саме постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 8798602 від 14.08.2009, що видав Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області за підвідомчістю направлено до подальшого виконання до Відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельнииького міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Також відповідач зазначив, що станом на сьогоднішній день (13.12.2016) надити копії матеріалів» виконавчого провадження не є можливим, оскільки виконавче проваджений 14631503 знищено згідно Акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 23.01.2016, відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 N2274/5.

В той же час, у листі від 13.12.2016 № 8304 (Вх. № 18713/16 від 13.12.2016) відповідач повідомив суд, що «…згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень починаючи з 17.01.2011 на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження № 23811254 з примусового виконання Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 8798602 від 14.08.2009, яку видав Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області.

Виконавче провадження № .12.2011 завершено, на підставі пункту 2 частини 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у СТОВ «НеВС Агро» відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

Крім того, суд зазначає, що станом на день прийняття даної постанови (по справі 810/3132/16) набрала законної сили постанова Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 по справі № 810/2009/16 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НеВС Агро" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зобов'язання скасувати арешти по виконавчим провадженням № 5129397 та № 8798602, що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до змісту частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається зі змісту постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 по справі № 810/2009/16, судом було встановлено, що «…на виконанні відповідача знаходилось виконавче провадження № 8798602 що відкрите 21.06.2007 року з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оліферовського О.І. за реєстровим номером 1020 від 03.04.2007 року про звернення стягнення на комбайн зернозбиральний марки Лексіон - 480, 2002 року випуску, заводський № 54600054, реєстраційний № 25588 КА та на комбайн зернозбиральний марки Лексіон - 480, 2002 року випуску, заводський № 54600168, реєстраційний № 25587 КА, що належать СТОВ "НЕВС АГРО". Даний виконавчий напис винесений на задоволення за рахунок реалізованого майна вимог Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в розмірі 2 094 058.25 грн.

В рамках зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на рухоме майно, що вказано у виконавчому написі.

У зв'язку із заявою стягувача від 15.07.2009 року № 02-08/358 про повернення виконавчого документа без виконання, 14.08.2009 року виконавче провадження № 8798602 завершено, відповідно до п. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що була чинною до березня 2011 року)…».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606, що діяв на час спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 14.08.2009) у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше ніж наступного дня після її винесення надсилається боржнику і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Крім того, відповідно до положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закона, що діяла до 05.11.2009) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

За умови авансування стягувачем в порядку, передбаченому цим Законом, витрат на проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися учасникам виконавчого провадження рекомендованими листами.

За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам факсимільним зв'язком або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, направлені факсимільним зв'язком або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Державним виконавцем або іншою особою, уповноваженою державним виконавцем, документи виконавчого провадження можуть бути вручені особисто сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Належно оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Як вбачається з наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідач після винесення постанова про стягнення виконавчого збору повинен був не пізніше наступного дня надслати її боржнику.

Крім того, суд зазначає, що враховуючи інформацію надану відповідачем, стосовно того що виконавче провадження № 23811254 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 8798602 від 14.08.2009, яку видав Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області та яка перебувала на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, було завершено 30.12.2011, то порядок надсилання боржнику постанови про закінчення виконавчого провадження передбачений Законом України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 30.12.2011.

Так, частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами (частина 3 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час спірних відносин).

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку (частина 4 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час спірних відносин).

Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку. (частина 5 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час спірних відносин).

Відповідачем у свою чергу не було надано суду доказів надіслання (ознайомлення) СТОВ «НеВС Агро» процесуальних документів виконавчого провадження № 14631503 та пояснено це тим, що вказане провадження знищено згідно Акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 23.01.2014.

Також зі змісту постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 по справі № 810/2009/16, вбачається, що відповідно до Акта від 21.01.2013 року та на підставі доручення начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області № 5, 06.01.2012 виконавче провадження № 8798602 також було знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Враховуючи викладене, суд не має можливості встановити факту направлення чи не направлення відповідачем СТОВ «НеВС Агро» документів за спірним виконавчим провадженням.

Стосовно тверджень позивача, що за наслідками завершення спірних виконавчих проваджень, відповідач керуючись положеннями частини 2 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був зняти арешт накладений на майно позивача, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, стаття 38 Закону України «Про виконавче провадження» регулювала наслідки завершення виконавчого провадження в редакції закону, що діяла до 04.11.2010, а вже починаючи з 04.11.2010 данна стаття передбачала право державного виконавця зупинити виконавче провадження.

Водночас, в редакції Закону України «Про виконавче провадження», що діяв з 04.10.2010 наслідки завершення виконавчого провадження були передбачені статтею 50.

Так, відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла станом на 26.11.2010, день закінчення виконавчого провадження № 14631503) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частина 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи викладені норми Закону України «Про виконавче провадження» у відповідача під час прийняття постанови від 26.11.2010 про закриття виконавчого провадження № 14631503 не було законних підстав про зняття арешту з майна позивача, оскільки позивачем не було сплачено виконавчий збір.

Водночас, судом встановлено, що починаючи з 17.01.2011 виконавче провадження № 23811254 з примусового виконання Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 8798602 від 14.08.2009 перебувало на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області та 30.12.2011 було завершено, на підставі пункту 2 частини 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у СТОВ «НеВС Агро» відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

В той же час, відповідно до пункту 9.9 Розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 25.12.2008 № 2274/59.9) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Наприклад, обчислення строку зберігання завершеного у 2009 році виконавчого провадження, починається з 1 січня 2010 року та закінчується 31 грудня останнього року його зберігання.

Враховуючи зміст пункту 9.9 Розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, зазначених відповідачем в своїх поясненнях актів про вилучення виконавчих проваджень для знищення, того факту, що спірні виконавчі провадження були закінчені (завершено) в 2010 та 2011 роках, суд дійшов висновку, що на виконанні у відповідача відсутні виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача, в тому числі і шляхом його арешту.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Згідно із пунктом 14.1. розділу XIV «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов'язана виконати рішення національного суду; виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

Проте, жодний із передбачених Інструкцією № 512/5 випадків відновлення виконавчого провадження не є наявним в розглянутому спорі, отже, й відсутні підстави для відновлення знищеного виконавчого провадження.

При цьому, як встановлено судом, арешт було накладено саме на нерухоме майно і довідка, яка наявна у матеріалах справи (а.с. 6 - 12) має назву Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині зобов'язання скасування записів про накладення арешту на нерухоме майно.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, відповідачем не надано заперечень проти позову, а навпаки зазначено, що виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на майно позивача вже завершене та знищено.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених позовних вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно зі статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Як вбачається з пункту третього позовних вимог позивача, він просить стягнути з відповідача судовий збір.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 5 545,00 грн., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасувати записи про накладання арешту нерухомого майна СТОВ «НеВС Агро» в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, а саме: записи про обтяження № 12881805 від 17.09.2009, № 12881782 від 23.09.2008, № 7958775 від 23.09.2008, № 9064967 від 17.09.2009.

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НеВС Агро» сплачений ним судовий збір у сумі 5 545 (п'ять тисяч п'ятсот сорок п'ять) грн. 07 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.