Справа № 127/19469/16-а
Суддя: Ан О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/42/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Ан О.В.,

при секретареві Бородіч О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниці ОСОБА_3

3-ї особи ОСОБА_4

представника 3- особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниці 3-я особа ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований тим, що позивач перебуває на пенсійному обліку з 25 жовтня 2002 року та отримує пенсію як інвалід дитинства в розмірі 1230 грн. 10 січня 2003 року помер його батько ОСОБА_7, про що у відділі ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 10.01.2003 року складено відповідний актовий запис за № 117 та видане свідоцтво про його смерть № 330420. Відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу має бути призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника як непрацездатному члену його сімї, тому він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії у звязку із втратою годувальника, протевідповідач відмовив йому в цьому, зазначивши, що підстави для призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника відсутні .

Ухвалою суду відкрито скорочене провадження в межах строку позовної давності.

Заперечення на адміністративний позов не надійшли до суду у встановлений законом строк, тому судом відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, вказала, що інівалідність вперше встановлена возивачу у віці 35 років. На той момент позивач не перебував на утриманні ОСОБА_7, про те як син він має право на отриманні пенсії по втраті годувальника.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на викладене в письмових запереченнях і просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

3-я особа та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, пояснили, що позивач вперше був визнаний інвалідом в жовтні 2002 року, він служив в Армії та був здоровий на момент повноліття, ОСОБА_6 не перебував на утриманні у ОСОБА_7 на момент визання його інвалідом, тому підстав для отримання ним пенсії після смерті ОСОБА_7, не має.

Спеціаліст ОСОБА_9, в судовому засіданні надала суду умовний розрахунок пенсії ОСОБА_6, по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» та пояслила, що у разі переведення пенсії позивача на дольову пенсію його пенсія становила б 887, 57 грн., без врахування сплати аліментів, тобто суттєво зменшилася б.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, і сторонами визнаються ті обставини, що позивач перебуває на пенсійному обліку з 25 жовтня 2002 року та отримує пенсію як інвалід дитинства в розмірі 1230 грн. (а.с. 11-12, 48) . 09.03.2016 року ОСОБА_6 звернувся до УППФУ в м. Вінниці з заявою про переведення на пенсію в зв"язку з втратою годувальника, в задоволенні якої згідно листа УППФУ в м. Вінниці від 10.08.2016 року було відмовлено.

10 січня 2003 року помер його батько ОСОБА_7, про що у відділі ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 10.01.2003 року складено відповідний актовий запис за № 117 та видане свідоцтво про його смерть № 330420 (а.с. 5).

Позивач є сином померлого ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про моє народження, яке було видане 27.07.1968 року Житомирським міським бюро ЗАГС за № 136006 (а.с.4).

Відповідно до повідомлення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Вінниця, позивачу відмовлено в призначенні пенсії (а.с. 6).

Згідно листа ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Вінниці №247/Т-1 від 10.08.2016 року, позивачу на його заяву відмовлено в призначенні пенсії, оскільки законодавством України не передбачено призначення пенсії у звязку із втратою годувальника різними утриманцями за різними нормативно-правовими актами (а.с. 8-10, 51).

Із довідки ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Вінниці №791 від 23.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в ОСОБА_2 пенсійного Фонду України в м. Вінниці та отримує пенсію в разі втрати годувальника державного службовця, померлого під час роботи на державній службі на1-го утриманця в розмірі 5175,95 грн. (а.с. 45, 50)

Відповідно до довідки №35 д від 03.2008 року, заробітна плата на посаді першого заступника головного редактора газети «Вінниччина», з якої призначено пенсію ОСОБА_10 становить 5332,60 грн. (а.с. 46, 64).

Відповідно до довідки редакції газети Вінницької обласної ради «Вінниччина»від 23.12.2016 року № 20-д, заробітна плата першого заступника головного редактора Обласного комунального підприємства Редакція газети Вінницької обласної ради «Вінниччина» станом на 01.12.2016 року становить 6370,00 грн. (а.с. 65).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, щодо права на призначення пенсії у звязку із втратою годувальника, зазначено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Із матеріалів справи та під час судового розгляду справи судом встановлено той факт, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в ОСОБА_2 пенсійного Фонду України в м. Вінниці та отримує пенсію в разі втрати годувальника державного службовця, померлого під час роботи на державній службі на 1-го утриманця в розмірі 5175,95 грн. (а.с. 45, 50), що становить 70% відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, оскільки відповідно до довідки №35 д від 03.2008 року, заробітна плата на посаді першого заступника головного редактора газети «Вінниччина», з якої призначено пенсію ОСОБА_10 становить 5332,60 грн. (а.с. 46, 64)

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 36 Закону України " «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_11), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. . Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Позивач та його представник не надали суду доказів настяння інвалідності позивача до досягнення ним повноліття та доказів того, що ОСОБА_6 перебував на утримання ОСОБА_7 на час його смерті 10.01.2003 року.

Відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. №212-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України в тому числі «Про державну службу».

Враховуючи зазначене з 01.06.2015року пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. за №3723 (далі - Закон -3723) не призначаються, а призначені раніше пенсії не перераховуються.

Крім того, з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015року №889 (далі - закон 889), статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону 889, Законом №3723, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього Закону, визнано таким, що втратив чинність.

Пункти 10 і 12 Прикінцевих положень стосуються певної категорії самих державних службовців, а не членів їх сімей.

Виходячи із вище зазначеного, починаючи з 01.06.2015 року законних підстав для призначення чи перерахунку пенсій у зв'язку із втратою годувальника за законодавством про державну службу немає.

Також, законодавством України не передбачено призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника одного й того ж годувальника різним утриманцям за різними нормативно-правовими актами. Призначається одна спільна пенсія, яка розподіляється між ними рівними частинами.

Крім того, під час судового розгляду справи було встановлено також той факт, що позивач ОСОБА_6, перебуває на пенсійному обліку з 25 жовтня 2002 року та отримує пенсію як інвалід дитинства та йому відповідно до розпорядження ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Вінниці №162547 від 14.02.2017 року нараховується пенсія в розмірі 1377 грн., з якою вираховуються аліменти в розмірі 50% та фактично позивач отримує пенсію в розмірі 673,50 грн. (а.с. 82).

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Вінниці ОСОБА_9, надала суду умовний розрахунок пенсії ОСОБА_6, по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» де зазначено, що у разі переведення пенсії позивача на дольову пенсію його пенсія становила б 887, 57 грн., без врахування сплати аліментів (а.с. 78-81), тобто у разі переведення позивача на пенсію по втраті годувальника його матеріальне становище порівняно із пенсією по інвалідності значно погіршиться.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За правилами п.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, повязані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом № 3723. Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається. Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 11.10.05 р. № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини це кількісні «показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз. 5, 6 п. 4)». Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.05 р. № 5-рп/2005 розяснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч. 3 ст. 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, відповідно до наданих йому повноважень, тому в задоволенні позову ОСОБА_6 слід відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету.

Керуючись ч. 2 ст. 19, 22 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про державну службу», ст.ст. 6, 8, 9, 11, 17, 71, 72, 94, 104, 158, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниці, 3-я особа ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - відмовити .

Судові витрати залишити за рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Текст постанови суду виготовлений у повному обсязі 22 лютого 2017 року.

Суддя: