Справа № 552/7127/16-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 р. Справа № 552/7127/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 03.01.2017р. по справі № 552/7127/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1), звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-ІІІ), на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 01 листопада 2016 року за № 18/131ПФ вих. 16 з розрахунку 88% із грошового утримання (середнього заробітку), без обмеження граничного розміру.

- зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру") на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 01 листопада 2016 року за № 18/131ПФ вих. 16 для перерахунку пенсії в розмірі 88% від середнього місячного грошового забезпечення з 03 серпня 2016 року від суми заробітку за відповідною посадою, без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з дня прийняття відповідного рішення Постановою Кабінету Міністрів про перерахунок, тобто з 03.08.2016 року.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 03.01.2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим просить залишити її без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що позивач з 08 травня 2008 року перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області (до реорганізації - Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві) як одержувач пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру", при цьому пенсія позивачу була призначена в розмірі 88 % від суми місячної (чинної) заробітної плати на посаді прокурора району прокуратури Полтавської області відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції, чинній на час призначення пенсії.

ОСОБА_1, реалізуючи своє право на здійснення перерахунку пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати за відповідною посадою, 18 листопада 2016 року звернувся з заявою про перерахунок пенсії з наданням відповідної довідки від 01 листопада 2016 року про розмір грошового забезпечення.

Відмовляючи позивачу в здійсненні перерахунку, відповідач посилається на норми п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", вказуючи, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч.12 ст. 50-1 зазначеного Закону, в редакції, чинній на час оформлення пенсії позивачу).

Частиною 17 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час оформлення пенсії позивачу) визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ, згідно з п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення, зокрема Закон України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, № 50, ст. 474; 1995 р., № 11, ст. 71, № 34, ст. 268; 2001 р., № 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., № 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., № 29, ст. 233, № 30, ст. 247; 2004 р., № 8, ст. 66; 2005 р., № 2, ст. 32, № 6, ст. 132, № 11, ст. 198; 2006 р., № 1, ст. 18, № 19 - 20, ст. 156; 2007 р., № 7 - 8, ст. 66, № 33, ст. 442; 2008 р., №5 - 8, ст. 78, № 48, ст. 357; 2010 р., № 37, ст. 497, № 41 - 45, ст. 529; 2011 р., № 23, ст. 160, № 30, ст. 279; 2012 р., № 12 - 13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89, № 21, ст. 208, № 37, ст. 490, № 39, ст. 517; 2014 р., № 11, ст. 132, № 17, ст. 593, № 20 - 21, ст. 745, № 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року №1642-VII), крім п.8 ч.1 ст.15, ч.4 ст.16, абзацу першого ч.2 ст.46-2, ст.47, частини першої ст.49, ч.5 ст.50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої ст.50-1, частини третьої ст.51-2, ст.53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст.2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст.13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Вказаний Закон № 76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р. умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно - правовий акт не було прийнято.

З огляду на викладене, у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ при призначенні пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

До спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Закону України "Про прокуратуру" у попередній редакції, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії набула чинності та діяла інша редакція статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ, яка передбачає принципово інший порядок перерахунку пенсій.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що першою і найважливішою вимогою ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду по справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року .

Враховуючи те, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, тому законодавчо визначені підстави для такого перерахунку пенсії відсутні.

Постанови Верховного Суду України, на які посилається позивач, стосуються правових відносин, які виникли до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року, Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, Закону України № 76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», та регулюють розмір пенсії у відсотках, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-Х11, який втратив чинність на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, а не наявність правових підстав для перерахунку пенсії станом на листопад 2016 року, коли позивач звернувся за перерахунком пенсії.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивача, та як наслідок, неправомірно задовольнив позовні вимоги про зобов'язання Полтавське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 01 листопада 2016 року за № 18/131 ПФ вих. 16 в розмірі 88 % грошового забезпечення з 03 серпня 2016 року від суми заробітку за відповідною посадою та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального права, а тому дана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 03.01.2017р. по справі № 552/7127/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.