Справа № 2а/0570/6408/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2017 р. м. Київ К/9991/61528/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Загороднього А.Ф.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області, відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання дій неправомірними та стягнення шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2012 року,

встановив:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області, відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив поновити строк звернення до суду щодо оскарження дій головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Ігнатенка О.Б., визнати неправомірними дії управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області щодо несвоєчасного розгляду звернення ОСОБА_4 від 11 листопада 2011 року, визнати протиправними дії відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції щодо несвоєчасного направлення постанови про повернення виконавчого документу від 24 березня 2011 року та його бездіяльність щодо невжиття заходів для стягнення з боржника - Приватного підприємства «Інвестнефть» суми боргу, стягнути з відповідачів заподіяну шкоду у розмірі 81886,37 грн.

Позов мотивовано тим, що в період з 07 травня 2010 року по 24 березня 2011 року в провадженні відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції перебував виконавчий лист (дублікат) № 6-12/2010, виданий Кіровським районним судом м. Макіївки Донецької області 21 квітня 2010 року, про стягнення з Приватного підприємства «Інвестнефть» на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 73416,37 грн, моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн, судових витрат у розмірі 450,00 грн, витрат по сплаті юридичної допомоги у розмірі 3000,00 грн, всього в сумі 81866,37 грн. У зазначений період часу державним виконавцем не вживались передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання судового рішення та стягнення з боржника - Приватного підприємства «Інвестнефть» вказаної суми боргу у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, що призвело до повернення виконавчого документу. Постанова відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 24 березня 2011 року про повернення виконавчого документу надіслана на адресу позивача лише у жовтні 2011 року, що є порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області в порушення Закону України «Про звернення громадян» несвоєчасно розглянуто скарги позивача на дії відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 11 листопада 2011 року та надання відповіді за результатами її розгляду. Такими діями та бездіяльністю відповідачів позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 81886,37 грн, яку він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року замінено неналежного відповідача начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області Розумного С.М. на належного - управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області та головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Ігнатенка О.Б. - на відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції щодо несвоєчасного надіслання постанови від 24 березня 2011 року про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні ВП № 19108967 - ОСОБА_4 В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Касаційна скарга обґрунтована доводами, аналогічними, викладеним у позовні заяві.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 11 листопада 2011 року ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Харківської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Ігнатенка О.Б. щодо неналежного виконання ним своїх службових обов'язків.

24 листопада 2011 року відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення позивача направлено прокуратурою Харківської області за належністю для розгляду до Харківської міжрайонної прокуратури про що повідомлено позивача.

25 листопада 2011 року Харківською міжрайонною прокуратурою звернення позивача на дії відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції направлено для розгляду по суті до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області та отримано останнім 21 грудня 2011 року.

Листом № М-177-3/07-33/3 від 19 січня 2012 року управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області ОСОБА_4 надано відповідь на його звернення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції вжив усіх передбачених законом заходів для своєчасного і повного виконання судового рішення, а виконавчий документ не виконано від незалежних від відповідача причин. Скарга ОСОБА_4 розглянута управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції Харківської області з дотриманням встановлених законом строків, натомість позивачем не надано доказів завдання йому шкоди діями чи бездіяльністю відповідачів. Крім того, постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа від 24 березня 211 року надіслано стягувачу (позивачу) лише 10 жовтня 2011 року, тобто поза межами, встановленого частиною 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» строку, чим порушено його права.

Проте, з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян».

Частиною 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

За приписами статті 18 цього Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Таке право кореспондується обов'язком органу державної влади письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення (стаття 19 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

За таких обставин, коли відповідач 19 січня 2012 року надав відповідь на звернення позивача, яка надійшла до нього 21 грудня 2011 року, то суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що така відповідь є своєчасною.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Згідно з частиною першою статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За правилами статті 383 і частини другої статті 384 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Розгляд скарги здійснюється в порядку, встановленому статтею 386 ЦПК України.

В силу частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про оскарження сторонами виконавчого провадження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень у цивільних справах.

Вказаний висновок щодо застосування наведених норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-278а15).

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Судами встановлено, що спірні правовідносини виникли щодо бездіяльності головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції при виконанні виконавчого листа (дублікату), виданого 21 квітня 2010 року Кіровським районним судом м. Макіївки Донецької області, на підставі рішення від 23 червня 2004 року у справі № 6-12/2010, ухваленого за правилами цивільного судочинства, про стягнення з Приватного підприємства «Інвестнефть» на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди - 73416,37 грн, у відшкодування моральної шкоди - 5000 грн, судові витрати в сумі 450 грн, виплати по оплаті юридичної допомоги в сумі 3000 грн, а всього 81866,37 грн.

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 228 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи, що незгода сторони з діями чи бездіяльністю державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим районним судом на підставі судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, не може бути предметом розгляду за правилами КАС України, то спір не відноситься до адміністративної юрисдикції.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій помилково прийняли до свого провадження і розглянули в порядку адміністративного судочинства справу, яка відноситься до юрисдикції цивільного суду, а тому ухвалені ними у цій частині рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі відповідно до пункту 7 частини 1 статті 223 КАС України - закриттю.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2012 року в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Ігнатенка О.Б. щодо несвоєчасного направлення постанови від 24 березня 2011 року про повернення виконавчого документа та щодо невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» у період з 07 травня 2010 року по 24 березня 2011 року і невжиття заходів для стягнення з боржника суми боргу та в цій частині провадження у справі закрити.

В решті судові рішення щодо несвоєчасного розгляду звернення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К. Загородній А.Ф.
Іваненко Я.Л.