Справа № 816/120/17
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м.ПолтаваСправа № 816/120/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченко С.О.,

при секретарі - Кисличенко О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Вороненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2017 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Прокуратури Полтавської області (надалі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, про:

- зобов'язання Прокуратуру Полтавської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 15 липня по 15 грудня 2015 року відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням вже здійснених виплат за цей період;

- зобов'язання Прокуратуру Полтавської області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до статті 55 КЗпП України, з урахуванням вже здійснених виплат;

- зобов'язання Прокуратуру Полтавської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за роботу в надурочний час, вихідні та святкові дні враховуючи вимоги статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що з 01 липня 2015 року відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII розмір посадового окладу працівника прокуратури повинен обчислюватися у розмірі 10 мінімальних заробітних плат із застосуванням відповідних коефіцієнтів, на який позивач, як працівник органів прокуратури до моменту звільнення 15 грудня 2015 року мала право.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказував, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пояснював, що позивачу прокуратурою Полтавської області заробітна плата нараховувалася, виходячи з посадового окладу, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури", зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 763. Вказував на те, що прокуратура області не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості (збільшення видатків з Державного бюджету України) здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

Третя особа в судове засідання свого уповноваженого представника не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що наказом від 31.01.2002 № 63-л ОСОБА_1 призначено на посаду помічника прокурора Ленінського району з 01.02.2002 /а.с. 39/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 21.09.2002 позивачем змінено прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 /а.с. 44/.

Наказом від 30.10.2009 № 272к переведена на посаду старшого помічника прокурора Ленінського району м. Полтави /а.с. 40/. Наказом від 11.06.2012 № 418к у зв'язку із частковою зміною структури та штатного розпису прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 призначено на посаду старшого прокурора прокуратури Ленінського району м. Полтави Полтавської області, звільнивши з посади старшого помічника прокурора Ленінського району м. Полтави Полтавської області /а.с. 41/.

Наказом від 15.12.2015 № 847к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Полтавської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" /а.с. 42/.

З розрахункових листів вбачається, що позивачу за період з 15.07.2015 по 15.12.2015 прокуратурою Полтавської області заробітна плата нараховувалась виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури" (зі змінами).

Проте, на думку позивача, заробітна плата, за вищевказаний період, повинна була нараховуватись прокуратурою Полтавської області, виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру".

Вважаючи свої права порушеними та з метою їх відновлення ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Стаття 13 Закону України "Про оплату праці" визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до частини першої статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 N 1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини третьої статті 81 цього Закону посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Як передбачено частиною дев'ятою статті 81 Закону України "Про прокуратуру", фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Суд зазначає, що Закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету. За своєю суттю він є спеціальним законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, регулярно здійснюються звіти і контроль за його виконанням. Особливістю цього закону є і те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Таким чином, Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальний Закон, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надає повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Як вже зазначалося фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України (частина перша, друга статті 89 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно зі статтею 90 Закону України "Про прокуратуру" фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Прокуратура Полтавської області уповноважена здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу та виплату у відповідному розмірі.

Разом з тим, згідно пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" установлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015, визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Водночас, відповідно до пункту 13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Однак, Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

Враховуючи наведене, оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури" щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників, не внесено, а Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" не передбачено, відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для здійснення позивачу нарахування та виплати заробітної плати платі за період з 15.07.2015 по 15.12.2015 відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням вже здійснених виплат за цей період.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем під час розгляду справи не було надано доказів, які б свідчили про наявність правових підставі для перерахунку та виплати їй заробітної плати.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість, відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правовірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем, діючи на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову в повному обсязі складено 24 лютого 2017 року.

Суддя С.О. Удовіченко