Справа № 804/15826/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2017 рокусправа № 804/15826/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Журавльова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 р. в справі № 804/15826/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області (далі - Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська) про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 р. В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 р. через те, що позивач не був платником податку на додану вартість на дату подання податкової звітності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 р. позов задоволено, визнано протиправними дії Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «Адіоніс» з податку на додану вартість за липень 2015 р.; визнано податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за липень 2015 р. поданою у день фактичного отримання її податковим органом, тобто 10.08.2015 р.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Порушення, на думку апелянта, полягають у неврахуванні судом першої інстанції, що декларація з податку на додану вартість за липень 2015 р. не прийнята, оскільки електронною системою оброблення звітності не отримано підтвердження позивача як платника податку на додану вартість у звітному періоді, що по суті є відмовою у прийнятті такої декларації, через порушення позивачем при заповненні декларації статей 48, 49 Податкового кодексу України.

До судового засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Адіоніс» зареєстроване як юридична особа та знаходиться на податковому обліку у Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська. 24.03.2015 р. між Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська та ТОВ «Адіоніс» укладено договір № Е00313/2014 про визнання електронних документів, за умовами якого орган ДПС зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді та їх комп'ютерну обробку, забезпечити направлення квитанцій на електронну адресу платника податків.

10.08.2015 р. позивачем направлено до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська засобами електронного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 р., яку не було прийнято, що підтверджується квитанцією №1, в якій зазначено, що декларація не прийнята через те, що ТОВ «Адіоніс» не було платником податку на додану вартість на дату подання звітності.

Позивачем оскаржено до суду рішення контролюючого органу від 29.05.2015 р. №293 про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 р. у справі № 804/7804/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р., визнано протиправним та скасовано рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська № 293 від 29.05.2015 р. про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість.

Зважаючи на те, що протиправно анульовану реєстрацію позивача платником податку на додану вартість слід вважати чинною протягом усього часу від моменту реєстрації позивача платником податку на додану вартість, у тому числі, в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такої реєстрації до набрання чинності відповідним рішенням суду, а також до внесення контролюючим органом відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач в липні 2015 р. мав статус платника податку на додану вартість, адже реєстрація платника податку на додану вартість - позивача була чинною в означеному періоді. Крім того, судом зауважено про не встановлення не відповідності вимогам п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України надісланої позивачем в електронній формі податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 р., а доказів на підтвердження порушення позивачем вимог п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України відповідачем до суду не надано, про існування таких доказів не зазначено.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою неприйняття податкової декларації з податку на додану позивача вартість за липень 2015 р. є відсутність факту реєстрації позивача як платника податку на додану вартість у звітному період через анулювання такої реєстрації рішенням відповідача № 293 від 29.05.2015 р.

Як зазначено вище, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 р. у справі № 804/7804/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р., визнано протиправним та скасовано рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська № 293 від 29.05.2015 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Відтак, судове рішення, яким скасоване рішення про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість, набрало законної сили та відповідно до статті 124 Конституції України, ст. ст. 14, 255 КАС України є обов'язковим для виконання.

Виходячи з того, що реєстрація позивача платником податку на додану вартість повинна бути поновлена з дати скасування, тобто, з 29.05.2015 р., позивач підлягає реєстрації як платник податку на додану вартість.

Пунктом 180.1 статті 180 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платником податку на додану вартість в контексті спірних правовідносин є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що протиправно анульовану реєстрацію позивача платником податку на додану вартість слід вважати чинною протягом усього часу від моменту реєстрації позивача платником податку на додану вартість, у тому числі, в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такої реєстрації до набрання чинності відповідним рішенням суду, а також до внесення контролюючим органом відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість, у зв'язку з чим позивач на час подання до контролюючого органу податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 р. вважається платником податку на додану вартість, а тому невизнання такої податкової декларації податковою звітністю є протиправним.

Що стосується загальних підстав, встановлених Податковим кодексом України, для невизнання податкової декларації податковою звітністю, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Статтею 48 Податкового кодексу України встановлені обов'язкові реквізити, що повинна містити в собі декларація: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Як встановлено пп. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Згідно з п. 48.7 ст. 48 цього кодексу податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Підпунктом 49.15 цієї статті визначено, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку та заповнена з порушенням норм пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, вважається неподаною (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин).

Як передбачено п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не приймалось та не направлялось позивачу письмове повідомлення (рішення) про відмову у прийнятті податкової декларації.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 р. в справі № 804/15826/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 р. в справі № 804/15826/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адіоніс» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 28.02.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко