Справа № 486/36/17
Суддя: Франчук О. Д.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/36/17 Провадження №2-а/486/18/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого- судді - Франчук О.Д.

при секретарі Деменко К.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Коробкової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення, охорони здоров`я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що має статус учасника бойових дій, та має право на пільги, встановлені Законом України "ПРо статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", стаття 12 якого передбачає учасникам бойових дій щорічно, до 05 травня, виплату разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, яка відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" станом на 05 травня 2016 року має становити 5 650.00 грн. Однак, у 2016 році йому було виплачено разову грошову допомогу в розмірі 920.00 грн. з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 дану норму було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення. Таким чином з 22 травня 2008 року дія ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25 грудня 1998 року відновлена. На час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п`ятої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату в повному обсязі невиплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з урахування раніше виплачених сум.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Згідно наданих раніше заперечень просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступне.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 05.06.2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 3).

Таким чином позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З довідки УСЗНОЗ та П Южноукраїнської МР Миколаївської області від 29.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як ветеран війни Міністерства Оборони та у квітні 2016 року йому була нарахована грошова допомога у розмірі 920.00 грн. (а.с. 8).

Позивач надав копію листа голови громадської організації «Воїни та ветерани АТО» від 11.11.2016 року до Южноукраїнського міського голови з проханням переглянути виплату на 2017 рік грошової допомоги, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 9).

Міський голова виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради 25.11.2016 року за № 14/02-34/3927 надав відповідь, в якій зазначив, що виплати учасникам бойових дій проведено з урахуванням положень діючого законодавства, а саме, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачується в розмірі, який визначається постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" і становить 920 грн. (а.с. 10-11).

Відповідач 08.02.2017 року надав письмові заперечення на позов де зазначив, що у 2016 році позивачу, як учаснику бойових дій, було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 920.00 грн., тобто у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань". Пунктом 11 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що предметом регулювання закону про Державний бюджет України є додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету. Законом України про Державний бюджет затверджуються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі видатки на виплату щорічної разової допомоги інвалідам війни та учасникам бойових дій. Згідно з додатком 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року, на щорічну грошову допомогу ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань та соціальну допомогу особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, передбачено 874 860.5 тис. грн.. Таким чином Кабінет Міністрів України приймаючи Постанову № 141 та визначаючи розміри разової щорічної допомоги у межах бюджетних асигнувань, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством України. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним Кодексом України, Законом України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ч.5 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 26 VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

При вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов`язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

З 01.01.2015 Законом України "Про внесення змін до бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" припинені дії норм в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" у встановленому порядку такими, що не відповідають не визнані. Дані зміни є чинними, Конституційний Суд не висловлювався з приводу їх неконституційності.

Оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викликана не протиправними діями Управління соціального захисту, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, дії Управління соціального захисту населення на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році в сумі 920.00 грн. здійснено відповідно до вимог діючого законодавства.

Крім цього, слід врахувати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня. Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права, обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення, охорони здоров`я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. Д. Франчук