Справа № 215/3420/16-а(2-а/215/111/16)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 року справа № 215/3420/16-а 2-а/215/111/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року у справі № 215/3420/16-а (2-а/215/111/16) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про:

- визнання протиправними дій Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - відповідач) щодо припинення виплати з 01 квітня 2015 року пенсії по інвалідності;

- зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії по інвалідності з 01 квітня 2015 року та виплачувати в подальшому.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправними дії відповідача щодо припинення виплати з 01 червня 2015 року пенсії по інвалідності; зобов'язав відповідача поновити виплату пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року. У задоволені решти позову суд відмовив.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм чинного законодавства, відповідач просить постанову суду першої інстанції у даній справі скасувати та прийняти нове рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області та з 11.02.2008 року отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група інвалідності), призначену відповідно до ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На даний час позивачка працює в Управлінні Державної казначейської служби України в Тернівському районі м. Кривого Рогу.

Позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо причини припинення з квітня 2015 року пенсійних виплат (а.с. 11).

Листом № 3821/03/29 від 01.06.2016 відповідач роз'яснив, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, яким абзац 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються (а.с. 12).

Незгода позивачки з діями відповідача щодо припинення виплати пенсії та зобов'язання відповідача поновити припинену пенсію і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідач порушив вимоги закону щодо виплати пенсії по інвалідності, а його посилання на те, що п.2 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлений порядок виплати пенсії, поширюється на працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії, є помилковим.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців. Цей строк обчислюється, якщо не встановлено інше, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу 04 серпня 2016 року, в якому просила визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати поновити їй виплату пенсії з 01.04.2015 року.

Про порушення свого права позивачка знала з моменту припинення їй виплати такої пенсії.

Крім того, ОСОБА_1 в адміністративному позові взагалі не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції в порушення ч.1 ст.100 КАС України, замість залишення частини позовних вимог з 01 квітня 2015 року по 03 лютого 2016 року без розгляду, прийняв рішення про задоволення цих прозовних вимог.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інш. Проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Враховуючи дату звернення позивачки до суду першої інстанції з адміністративним позовом, а саме 04 серпня 2016 року, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині періоду з 01.04.2015 року по 03.02.2016 року належить залишити без розгляду.

Щодо позовних вимог за період з 04.02.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

З 01.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, яким абзац 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Тимчасовий характер цієї норми продовжено до 31 грудня 2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24.12.2015 року, який набув чинності з 01.01.2016 року, та до 31 грудня 2017 року Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набув чинності з 01.01.2017 року.

Вказана норма на теперішній час є діючою та у встановленому законом порядку не визнавалась неконституційною.

Враховуючи те, що з 01.01.2016 року і до дня винесення судом рішення позивачка продовжує працювати на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», і в цей період стаття 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» містить застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії, відповідач, приймаючи рішення про припинення виплати пенсії позивачці, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за 2016 рік та залишення позовних вимог без розгляду за період з 01.04.2015 року по 03.02.2016 року.

Керуючись ст.197, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ст.ст.205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2016 року у справі № 215/3420/16-а (2-а/215/111/16) - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо поновлення виплати пенсії по інвалідності у період з 04 лютого 2016 року - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо поновлення виплати пенсії по інвалідності за період з 01 квітня 2015 року по 03 лютого 2016 року - залишити без розгляду.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак