Справа № 390/1798/16-а(2-а/390/38/16)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2017 року справа № 390/1798/16-а(2-а/390/38/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2016 р. в справі № 390/1798/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії з 01.06.2015 р.; зобов'язання поновити виплату пенсії з 01.06.2015 р. В обґрунтування позову зазначив, що він отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 31.12.2014 р. З 01.04.2015 р. відповідачем припинено виплату пенсії, оскільки він працює на виборній посаді в органі місцевого самоврядування, а саме Миколаївським сільським головою Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Позивач вважає такі дії такими, що суперечать Конституції України, іншим законам.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2016 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції статей 99, 100 КАС України, неврахування, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права у квітні 2015 р., коли відповідачем припинено виплату пенсію, проте з даним позовом звернувся до суду лише 01.08.2016 р., а судом необґрунтовано поновлено строк звернення до суду.

Крім того, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», до яких внесено зміни щодо невиплати пенсії особам у період служби в органах місцевого самоврядування, починаючи з 01.04.2015 р. Оскільки позивач є посадовою особою органу місцевого самоврядування, позивачу обґрунтовано припинено виплату пенсії.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України за вислугою років.

Позивачу припинено виплату пенсії з 01.04.2015 р., проте будь-яких письмових повідомлень про припинення виплати пенсії відповідачем не надсилалось позивачу. Повідомлення про припинення виплати пенсії та підстави прийняття такого рішення позивачем отримано лише на письмовий запит 27.09.2016 р.

Листом № 808/03.02-19 від 27.09.2016 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомлено позивача, що він працює сільським головою Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, тому на підставі ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» тимчасово, у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р., йому припинено виплату пенсії. В подальшому на підставі п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. продовжено особливий порядок виплати пенсії до 31.12.2016 р., тому підстав для поновлення виплати пенсії з 01.04.2015 р. немає. При звільнені з роботи виплата пенсії буде поновлена.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Крім того, зважаючи на те, що 01.06.2015 р. посада, на якій працює позивач, не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», суд першої інстанції вважав, що з цієї дати позивачу повинна бути відновлена виплата пенсії за вислугою років, призначена відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки відсутні підстави для її невиплати.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 31.12.2014 р.

Позивач працює на посаді Миколаївського сільського голови Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, у зв'язку з чим на нього розповсюджується дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні» від 07.06.2001 р. № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493).

З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії.

22.09.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. Листом № 808/03.02-19 від 27.09.2016 р. відповідачем повідомлено позивачу про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії.

Статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, колегія суддів виходить з такого.

01.04.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, яким, зокрема, внесено наступні зміни до законів, що регулюють питання пенсійного забезпечення певного кола осіб.

Так, новою редакцією статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що діяла з 01.04.2015 р., визначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Частину сьому статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 01.04. 2015 року по 31.12.2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Зазначені приписи законодавства не пов'язують припинення виплати пенсії особам, які працюються на посадах в органах місцевого самоврядування, із можливістю призначення спеціальної пенсії за Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» або Законом України «Про державну службу», тому висновок суду першої інстанції, що з 01.06.2015 р. посада, на якій працює позивач, не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому з цієї дати позивачу повинна бути відновлена виплата пенсії за вислугою років, призначена відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є неправильним.

Колегія суддів зазначає, що приписи частина 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо припинення виплати пенсій особам, які працюють в органах місцевого самоврядування, носять імперативний характер, а тому підлягають застосуванню до даних правовідносин, у зв'язку з чим припинення позивачу виплати позивачу органом Пенсійного фонду з 01.04.2015 р. є правомірним.

Частиною 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в редакції, що діяла з 01.01.2016 р., встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Отже, припинення особам, які працюються на посадах в органах місцевого самоврядування, виплати пенсії з 01.01.2016 р. законодавець також не пов'язує з можливість в подальшому призначення пенсії за спеціальними законами.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Разом з тим, колегія суддів не приймає доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судова колегія вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Так, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо припинення виплати пенсії, та зміст цих дій викладено в листі відповідача від 27.09.2016 р. Позивач звернувся до суду з даним позовом 31.10.2016 р., тобто в межах строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197. 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2016 р. в справі № 390/1798/16-а задовольнити.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2016 р. в справі № 390/1798/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 390/1798/16-а нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко