Справа № 426/17407/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скрипник С.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року справа №426/17407/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 16 січня 2017 року у справі № 426/17407/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про зарахування медичного стажу та призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач, заявник) звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області (далі - відповідач, управління) про зарахування медичного стажу та призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.2-4).

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 16 січня 2017 року позовні вимоги задоволені, визнані незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, що дає ОСОБА_2 право на виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, періоду роботи з 16 березня 1981 року по 01 квітня 1982 року у міській лікарні № 16 м. Донецька на посаді палатної медичної сестри ЛОР відділення. Зобов'язано Управління зарахувати до стажу роботи, що дає позивачу право на виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, періоду роботи з 16 березня 1981 року по 01 квітня 1982 року у міській лікарні № 16 м. Донецька на посаді палатної медичної сестри ЛОР відділення. Зобов'язано Управління виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.23-25).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем при призначенні пенсії не надані довідки про перебування у відпустці без збереження заробітної плати. Зазначає, що заявником не надані довідки в підтвердження його роботи у міській лікарні № 16 м. Донецька в період з 16 березня 1981 року по 01 квітня 1982 року. Судове засідання провести без участі представника (а.с.28-29).

Позивачем 10 лютого 2017 року надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління без задоволення з підстав правомірності прийнятого судом першої інстанції судового рішення, справу розглянути у його відсутність.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16 березня 1981 року по 01 квітня 1982 року працював у міській лікарні № 16 м. Донецька на посаді палатної медичної сестри ЛОР відділення, з 01 серпня 1982 року по 01 серпня 1983 року він працював у Сєвєродонецькій міській стоматологічній поліклініці лікарем інтерном по стоматології, з 01 серпня 1983 року по теперішній час (що загалом складає 35 років і 3 місяці) він працює у Сватівському районному територіальному медичному об'єднанні на посадах лікаря стоматолога, головного лікаря стоматологічної поліклініки, генерального директора Сватівського РТМО, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.7-9).

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

Позивач 20 грудня 2016 року звернуся до Управління із заявою про нарахування десяти місячних пенсій, однак відповіддю від 23 грудня 2016 року заявнику відмовлено в зв'язку з тим, що право на виплату зазначеної грошової допомоги він не має, оскільки ним не надана довідка перебування у відпустках без збереження заробітної плати за період з 16 березня 1981 року по 01 квітня 1982 року у міській лікарні № 16 м. Донецька на посаді палатної медичної сестри ЛОР відділення, а довідка від 24 листопада 2016 року № 184, видана Комунальною установою «Центральна міська клінічна лікарня № 16 м. Донецька» про відсутність без збереження заробітної плати не є належної форми, що унеможливлює її врахування, про що свідчить копія даної відповіді (а.с.10).

Суть спірних правовідносин у правомірності відмовлення Управлінням у нарахуванні і виплати заявнику десяти місячних пенсій, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявність стажу не менше 15 років.

Згідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01.01.2004 року є трудова книжка.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 1993 року № 909 право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал, які працюють у лікарняних закладах, незалежно від найменування посад.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 жовтня 2002 року № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 892/7180 затверджено перелік закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою охорони здоров'я (далі - Перелік посад), відповідно до якого до посад лікарів спеціалістів належать, зокрема, генеральний директор (пункт 1 Розділу 1 Переліку «Керівники закладів охорони здоров'я), головний лікар (пункт 3 Розділу 1 Переліку «Керівники закладів охорони здоров'я»), лікар - стоматолог (пункт 102 Розділу 3 Переліку «Лікарі - спеціалісти»), лікар - інтерн (пункт 35 Розділу 3 Переліку «Лікарі - спеціалісти»).

Отже, посади, які обіймав позивач входять до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за п. «е» статті 55 Закону України № 1058.

З матеріалів справи вбачається, що заявник перебуває на обліку в Управлінні з 23 жовтня 2016 року як одержувач пенсії за віком. Пенсію обчислено при загальному стажі 41 рік 4 місяці 3 дні.

На підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії позивачем до пенсійного органу надані документи достатні для призначення пенсії за віком, що підтверджується визнанням відповідачем факту призначення зазначеного виду пенсії.

Щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 у зв'язку із відсутністю права, то колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених вище норм вбачається, що для виплати вказаного виду допомоги необхідно дотримання наступних вимог:

- робота на день досягнення пенсійного віку у закладах охорони здоров'я, на

посадах що дає право на призначення пенсії за вислугу років;

- стаж на день досягнення пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії

за вислугу років, повинен складати не менше 35 років;

- факт неодержання пенсійних виплат на день досягнення пенсійного віку.

Позивачем виконані зазначені вимоги.

Колегія суддів вважає, що відповідач безпідставно ставить під сумнів період

праці позивача з 16 березня 1981 року по 01 квітня 1982 року у міській лікарні № 16 м. Донецька, оскільки про це є запис у трудовій книжці, ОСОБА_2 на підтвердження наявного трудового стажу надана довідка від 24 листопада 2016 року № 184 КУ «Центральна клінічна лікарня № 16 м. Донецька», іншої форми довідки з об'єктивних причин (проведення АТО, архіви лікарні знаходяться у м. Донецьку, тобто на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні), позивач надати не взмозі, що відомо відповідачу, але не враховано при вирішенні питання про призначення та виплату цієї грошової допомоги.

Крім того, відповідно до пункту 4.2. Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 22 листопада 2005 року, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, колегія суддів вважає, що відповідач має можливість самостійно перевірити надані документи та усунути виникненні розбіжності, що пенсійним органом зроблено не було також з названих об'єктивних причин.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на лист Міністерства соціальної політики України від 14 травня 2014 року №613/039/97-14, оскільки даний лист не є нормативним документом та носить рекомендаційний характер.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_2 у зарахуванні до стажу роботи періоду з 16 березня 1981 року по 01 квітня 1982 року у міській лікарні № 16 м. Донецька та нарахуванні і сплаті десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 16 січня 2017 року у справі № 426/17407/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 16 січня 2017 року у справі № 426/17407/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про зарахування медичного стажу та призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - залишити без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова