Справа № 718/21/17
Суддя: Мізюк В. М.
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №718/21/17
Провадження №2-а/718/1/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Чернівці Стеніна Віталія Віталійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Чернівцях департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, вказуючи, що 26.12.2016 року він перебував в ТЦ «Метро» що в м. Чернівці по вул. О.Вільшини, 1-д. В той час до нього подзвонив ОСОБА_3, який попросив його забрати автомобіль «Ford Kuga» зі стоянки даного ТЦ. Забравши в ОСОБА_3 ключі та документи він вирушив до місця де був припаркований автомобіль, а саме, до стоянки автомобілів. Коли він відчинив автомобіль, до нього підійшов працівник поліції який повідомив що він порушив ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки припаркував автомобіль на стоянці для інвалідів. Після цього інспектор, не зважаючи на його пояснення, виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, та з підстав, передбачених ст. 258 КУпАП, так як він особисто не керував автомобілем та не паркував його, а тому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №089756 від 26.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з підстав наведених в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився будучи завчасно та належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання справи, про що свідчить розписка в отриманні рекомендованого повідомлення. Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої заперечив щодо задоволення позову вказуючи, що інспектор патрульної поліції уповноважений був винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху на місці вчинення правопорушення, як це передбачено ст.19 Конституції України, ст.222 КУпАП, і що саме за ст. 122 КУпАП він мав таке право передбачено статтею 258 КУпАП. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 дійсно вчинив дане адміністративне правопорушення, що підтверджується зокрема відеозаписом з нагрудної камери.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2016 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Чернівці Стеніним В.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до змісту постанови в м. Чернівці, вул. О.Вільшини, ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожньої розмітки, п. 1.30 Стоянка для інвалідів, чим порушив п.п. 8.5 ПДР.

Ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Так, пункт 1.30 дорожньої розмітки позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери інспектора Стеніна В.В. встановлено, що ОСОБА_1 підходив до автомобіля «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_1, який був припаркований на стоянці для інвалідів. Факт того, що саме ОСОБА_1 припаркував автомобіль на дане місце, відеокамерою не було зафіксовано.

Свідок ОСОБА_4, який працює інспектором поліції, суду показав, що 26.12.2016 року на стоянці ТЦ «Метро» вони помітили автомобіль «Ford Kuga» який був припаркований на місці стоянки інвалідів. Згодом до даного автомобіля підійшов ОСОБА_1 який повідомив їм що він не являється інвалідом і автомобіль на даному місці паркував не він, а інша особа, яка просто попросила його забрати авто. Крім того, свідок зазначив, що не бачив безпосередньо факту як автомобіль заїзджав, припарковувався та хто був за кермом на той момент.

Таким чином, аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, адже дана стаття передбачає порушення дорожньої розмітки яке ОСОБА_1 не здійснював, оскільки автомобіль паркував не він.

Крім того, відповідно до ст. 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною

третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді

попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Крім того, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положення частини шостої статті 258 втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду N 23-рп/2010 (v023p710-10) від 22.12.2010р.

Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді зробила наступний правовий висновок.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: 1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; 2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративне порушення за вчинення правопорушенння, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, можуть розглядатися: 1) за місцем вчинення правопорушення; 2) за місцем обліку транспортних засобів; 3) за місцем проживання порушників.

Статтею 222 КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам внутрішніх справ (поліції).

Зокрема, в частині першій цієї статті за адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1-3, 5-6 статті 121, статті 124-1 - 126 цього Кодексу, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, розглядаються у судовому порядку та працівниками відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Суд вважає, що винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу без складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст. Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими законом особами розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення визначені ч.1 та ч.2 ст. 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Суб'єкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст. 258 КУпАП, за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складення такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди, крім іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Ч. 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як передбачено ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всебічно, повністю і об'єктивно дослідивши матеріали справи, звертаючи увагу на те, що про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП протокол не складався, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того оскільки належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку що діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, ст.ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 18, 33, 34, 35, 222, 245, 246, 251, 254, 258, 268, 280, 283, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 3, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 98, 128, 159, 160, 161, 162, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити .

Визнати дії інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Чернівцях лейтенанта поліції Стеніна Віталія Віталійовича, щодо складання постанови серії АР №089756 від 26 грудня 2016 року, у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, незаконними.

Визнати постанову серії АР №089756 від 26 грудня 2016 року, у справі про адміністративне правопорушення, протиправною та скасувати її.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.М. Мізюк