Справа № 754/13406/16-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/83/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2017 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Табачук Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з зазначеним адміністративним позовом у порядку адміністративного судочинства, в якому, з урахуванням уточненої заяви, просить: 1) Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переведенні її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 2) Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести її з 08.08.2015 року на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку її померлого чоловіка - ОСОБА_2, одержаного за роботу в зоні відчуження, за період 12.10.1986 року відповідно до довідки №28 від лютого 1996 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, наведених у позові, зазначивши, що рішення відповідача щодо відмови в переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника є таким, що прийняте поза межами його повноважень та у спосіб, який не передбачений діючими Законами України, тобто таким, що суперечить ст. 19 Конституції України.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, зазначивши, що Управлінням у зв'язку з вирішенням пенсійного забезпечення ОСОБА_1, а саме переведення її на інший вид пенсії згідно наданих документів, було проведено аналіз документів, які містяться в пенсійній справі. Після аналізу документів було з'ясовано, що первинні документи, які підтверджують періоди перебування померлого годувальника в зоні відчуження та первинні документи, на підставі яких складена довідка про заробітну плату годувальника за роботу в зоні відчуження відсутні. Оскільки є зауваження до документів, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи померлого ОСОБА_2, то Управління не має підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 05 липня 1975 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_2 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується копією посвідченням серія НОМЕР_1 та був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується вкладкою НОМЕР_2 до даного посвідчення.

Відповідно копії Довідки, наданої Житлово-будівельним кооперативом "Річковик 1" ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 по день його смерті за зазначеною адресою.

Відповідно до Експертного висновку №4336 від 30.09.2015 року Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того матеріали справи містять копію Довідку Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот", в якій місцем виконання ОСОБА_2 робіт 12 жовтня 1986 року зазначено м. Припять, на посаді механік-дублер, де також зазначено розмір посадового окладу за відпрацьовані дні в зоні відчуження в м. Припять.

Відповідно Довідки Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія" "Укррічфлот" №293 від 08.10.2015 року ОСОБА_2 дійсно працював в населених пунктах зони відчуження, порт Чорнобиль з 12.10.1986 року по 12.10.1986 року, з 20.10.1986 року по 20.10.1986 року, з 24.10.1986 року по 24.10.1986 року, з 31.10.1986 року по 31.10.1986 року за місцем роботи т/х "Восход 10", на посаді капітан дублер, механік дублер.

Відповідно Довідки Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія" "Укррічфлот" №298 від 09.10.2015 року ОСОБА_2 дійсно працював в населених пунктах зони відчуження, порт Чорнобиль з 07.07.1986 року по 07.07.1986 року, з 15.07.1986 року по 15.07.1986 року, з 29.07.1986 року по 29.10.1986 року за місцем роботи т/х "Восход 10", на посаді капітан дублер, механік дублер.

Відповідно Довідки Публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія" "Укррічфлот" №291 від 08.10.2015 року ОСОБА_2 дійсно працював в населених пунктах зони відчуження, порт Чорнобиль з 06.06.1986 року по 06.06.1986 року за місцем роботи т/х "Восход 10", на посаді капітан дублер, механік дублер.

Відповідно Довідки АСК "Укррічфлот" №11-01-22/298 від 07.09.2015 року час вказаної праці до 01 січня 1988 року зараховується до стажу при нарахуванні пенсії в трикратному, а у 1988-1990 роках у полуторному розмірі, працював в зоні відчуження в 30-ти км. зоні ЧАЕС на т/х "Восход-10".

Відповідно довідки від 26.11.2015 року №005/3-Я306 ОСОБА_1 - дружина померлого ОСОБА_2, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, категорії 1А, дана довідка є підставою для надання їй пільг і компенсацій, передбачених пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23, 27 ст. 20, ст. 48, 52, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно Постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2010 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, щодо відмови у перерахунку пенсії у розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 з 01.05.2010 року відповідно до вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка повинна становити не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 цього Закону.

22 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника, у зв'язку зі смертю чоловіка, який мав статус інваліда ЧАЕС та отримував пенсію як ліквідатор.

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом №6273/06 від 01.07.2016 року відмовило у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого, у зв'язку з тим, що після аналізу документів було з'ясовано, що первинні документи, які підтверджують періоди перебування померлого годувальника в зоні відчуження та первинні документи, на підставі яких складена довідка про заробітну плату годувальника за роботу в зоні відчуження відсутні, а саме: путьові листи, накази на відрядження не складалися, положення про преміювання відсутнє, тому враховуючи результати перевірки, взяти до розрахунку заробітну плату, отриману в зоні відчуження, немає законних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Частиною першою статті 37 Закону № 1058-ІV передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Тобто, пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Згідно із частиною третьою статті 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При цьому, розмір такої пенсії не є сталим і залежить від змін, які відбуваються у законодавстві, проте не може бути меншим від початкової суми, обчисленої від розміру пенсії померлого годувальника.

Виходячи зі змісту наведених норм, отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що була призначена померлому годувальнику.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1, 8, 9 пункту 1 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523 (чинними на момент смерті годувальника) передбачено, що цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків; у разі коли особа пропрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця в 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження.

На момент звернення позивача до Управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи регулювався Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Аналогічно із положеннями Порядку № 523, Порядком № 1210 встановлено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування збитків, який визначається згідно з законодавством.

Отже, вирішуючи даний спір, суд приходить до обґрунтованого висновку про зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відмова відповідача з підстав того, що відсутні первинні документи є протиправною, оскільки не відповідає Закону.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа може оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог немає, а доводи, наведені відповідачем, спростовуються вище наведеним.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши ці докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини, на які посилається позивач, як на підстави своїх вимог, доведені з його боку, підтверджені певними засобами доказування, а відтак, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-16, 69-71, 94, 158-164, 167, 254 - 258, 293 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.01.2016 року у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку її померлого чоловіка ОСОБА_2, одержаного за роботу в зоні відчуження, за період 12.10.1986 року відповідно до довідки №28 від 09 лютого 1996 року .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1102,40 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення постанови або з дня отримання копії постанови з одночасним направленням копії апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Петріщева І.В.