Справа № 2а-342/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2017 р. м. Київ К/800/43691/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва (далі - Управління) про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю "Укренергопром" (далі - ТОВ "Укренергопром") на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В ИЛА:

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління, в якому просив визнати право на пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням пільгового стажу роботи з 21 жовтня 1985 року по 31 липня 2006 року, передбаченого списком № 2 та зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року скасовано постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Зобов'язано Управління призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням пільгового стажу роботи з 21 жовтня 1985 року по 31 липня 2006 року за списком №2 (Розділ ІІ, підрозділ геологорозвідувальні роботи, код КП 229000а-13590, виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах) відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ), з 26 вересня 2011 року.

У касаційній скарзі ТОВ "Укренергопром", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 21 жовтня 1985 року по 31 липня 2006 року працював на підприємствах енергопромислового комплексу в тому числі в ТОВ "Укренергопром" на посадах робочого на бурових роботах, бурильника та машиніста бурової установки. Доказів атестації робочого місця за умовами праці на підприємствах за відповідними посадами не надано.

Після досягнення 55 років, у вересні 2011 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

13 січня 2012 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю в нього такого права через відсутність підтверджуючих первинних документів про займані посади та розбіжності в записах трудової книжки та уточнюючих довідках.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутній пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач підтвердив свій пільговий стаж з 21 жовтня 1985 року по 31 липня 2006 року за списком №2, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Крім того, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та 19 травня 2015 року (справа №21-175а15).

Враховуючи розбіжності в записах про займані посади ОСОБА_3 в період роботи з 21 жовтня 1985 року по 31 серпня 2001 року та з 2001 року по 29 березня 2002 року в довідці №112-к від 28 грудня 2011 року неможливо зарахувати як роботу в шкідливих та тяжких умовах праці, тому судом першої інстанції зроблено правильний висновок про правомірність дій суб'єкта владних повноважень та необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Суд першої інстанцій повно і всебічно встановив обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому були відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає у силі рішення суду першої інстанції, ухвалене відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Укренергопром" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року скасувати, постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман