Справа № 569/342/17
Суддя: Кучина Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/342/17
ПОСТАНОВА
28 лютого 2017 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.
з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.
представника позивача Тихончук Л.Х.
представника суб`єкта владних повноважень Рибалка Н.О.
представника третьої особи на стороні позивача Рівненська обласна державна адміністрація Департамент соціального захисту населення - Примак О.М.
розглянувши справу у відкритому судовому засіданні за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України, третя особа на стороні позивача Рівненська обласна державна адміністрація Департамент соціального захисту населення про визнання протиправними дій та зобов`язання призначити пенсію.
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України, третя особа на стороні позивача Рівненська обласна державна адміністрація Департамент соціального захисту населення про визнання протиправними дій та зобов`язання призначити пенсію
Позивач посилається на те, що 02 вересня 2016 року, йому виповнилось 50 років. Він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року другої категорії. Зазначає, що був в зоні відчуження з моменту аварії по 27.05.1986 року. Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженої Постановою КМУ від 20.01.1997 року п.3 визначено суб`єктний склад осіб яким видається посвідчення 2 категорії серії А, а саме «особам які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, а у 1987 році - не менше 14 календарних дні.» Відповідно до п.10 дане Посвідчення було йому видано на підставі військового квитка і довідки командира військової частини про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження від 03.06.1991 року № 281 та довідкою Рівненського міського військового комісаріату від 20.07.1995 року. Саме цими довідками та військовим квитком на стор 7 запис 18 підтверджувалось перебування його в зоні відчуження до 01 липня 1986 року
Позивач, посилаючись на ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказує на те, що він має право на зменшення віку виходу на пенсію на 10 років.
Проте, вжовтні, листопаді 2016 року він неодноразово звертався до Рівненського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Рівненської області для можливості подачі документів.
01.12.2016 року він звернувся до Рівненського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Рівненської області за призначенням пенсії шляхом поштового надсилання заяви з додатками.
07.12.2016р., 12.12.2016 року він з повторними заявами звернувся до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про призначень - пенсії, подавши при цьому оригінали документів безпосередньо спеціалісту.
15 грудня 2016 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.
Вважає, що зазначені у відповіді та рішення Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про відмову в призначенні пенсії є протиправними.
Позивач просить визнати дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у призначенні йому пільгової пенсії по віку, відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними. Встановити дійсність записів 19 та 21 в Трудовій книжці позивача про період роботи з 02.01.1997 року по 30.04.1997 року та з 21.05.1997 року по 30.10.1998 року в редакціях газет «Рівне» та «Рівне Плюс» на посадах завідувача відділу інформації з зарахуванням у страховий стаж. Скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 15.12.2016 року. Зобов`язати Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А з 02 вересня 2016 року. Відшкодувати моральні збитки в розмірі 50 000 грн. та понесені судові витрати на юридичні послуги в сумі 7620 грн.
В запереченні проти позову відповідач зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, що чинна з 01.10.2011) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Зокрема, цією статтею передбачено, що особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів , а з 01 липня 1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів пенсія надаються із зменшенням пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на 10 років.
Абз. 7 пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (в редакції з 29.08.2014 року) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме - зниження пенсійного віку, додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У випадку неможливості подання довідки за формою №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження, а саме, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати із обов`язковим зазначенням населеного пункту, де особа працювала.
Згідно з листом Пенсійного фонду України особам, які були призвані на військові збори та про яких відсутні дані в Державному архіві Міністерства оборони України і які не мають первинних документів, підставою для призначення пенсії зі зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» можуть слугувати копії військових квитків (завірені в установленому порядку), в яких містяться дані про участь осіб у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зазначенням відомостей про періоди перебування у 30-кілометровій зоні.
Надані Позивачем ксерокопії документів, а саме:
1. Копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії;
2. Копія довідки командира військової частини від 03.06.1991 №281;
3. Копія довідки Рівненського міського військового комісаріату від 20.07.1995;
4. Копія військового квитка із відсутньою інформацією про період перебування у 30 км. зоні не можуть слугувати основними підставами для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, оскільки не містять усієї необхідної інформації про характер участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (населений пункт, об`єкт, де проводились роботи, кількість днів виїзду в зону).
Будь - яких інших документів із зазначенням безпосередньої роботи в 30 кілометровій зоні, позивачем не надано, а тому не підтверджене право для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.
Крім того, зазначає, що строки призначення пенсії за віком визначені ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка передбачала, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи подання ОСОБА_2 заяви про призначення пенсії 07.12.2016, тобто поза межами 3 місячного строку з моменту набуття права (день народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), право на реалізацію таких правовідносин він набув лише із 07.12.2016, оскільки саме згідно поданої заяви виникли спірні правовідносини у справі. Просить у задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. ОСОБА_1 пояснив, що він перебував у складі військової частини з 28.04.1986 по 27.05.1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження. Тому вважає, що є підстави для задоволення позову.
В судовому засіданні представник відповідача Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області заперечував щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у запереченні.
Представник третьої особи на стороні позивача Рівненська обласна державна адміністрація Департамент соціального захисту населення в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, про що йому було видано відповідне посвідчення. При видачі такого посвідчення перевіряються чи дійсно вказана особа перебувала у зоні відчуження. Посвідчення ОСОБА_1 було видано на підставі військового квитка і довідки командира військової частини про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що він працював разом з ОСОБА_1 у газеті « Рівне» та « Рівне Плюс» у період з 02.01.1997 року по 30.04.1997 та з 21.05.1997 року по 30.10.1998 року. ОСОБА_5 працював на посадах завідувача відділу інформації.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що неодноразово протягом жовтня та листопада місяця 2016 року він бачив ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 в Рівненському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Рівненської області. Йому відомо, що ОСОБА_1 подавав документи для призначення пенсії.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності,вважає, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Згідност. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Відповідно дост. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно ст. 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 14 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:
2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;
3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: - у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; - у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; - на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 вказаного Закону особам, які працювали або проживали натериторіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на зменшення віку виходу на пенсію 10 років.
Згідно ст. 65 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Посвідчення „Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та „Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Зазначена обставина не оспорюється представником відповідача в судовому засіданні, підтверджується дослідженим судом посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 виданим Рівненською облдержадміністрацією 28.07.2016 року замість посвідчення серії НОМЕР_2 ( а.с.4).
Крім того, дана обставина підтверджується довідкою Рівненського міського військового комісара № 281 від 03.06.1991 року, якою підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 28.04.1986 по 27.05.1986 року, що підтверджується наказом командира військової частини № 108 від 28.04.1986 року та довідкою № 9/205 від 20.07.1995 року Рівненського міського військового комісара, де значиться, що ОСОБА_1 з 28.04.1986 по 27.05.1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження та військовим квитком ( а.с. 10,11,12)
Положення ст. 65 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надає позивачу право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Судом встановлено, що в жовтні, листопаді 2016 року позивач звертався до Рівненського об`єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області для можливості подачі документів, однак йому було відмовлено. 01. 12.2016 року позивач звернувся до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 07.12.2016 та 12.12.2016 року позивач повторно звернувся із аналогічними заявами. Листами об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №1032/10, № 1033/10 від 15.12.2016 року та рішенням від 15.12.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії. Зазначені обставини підтвердив позивач в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, з листів відповідача про відмову у призначенні пенсії, та рішення ( а.с.7,8,9)
Перелік необхідних документів для призначення пенсії визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N22-1.
Відповідно до підпункту "ґ" п. 7 цього Порядку з урахуванням положень ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до заяви про призначення пенсії за віком додається також посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Архівною довідкою №281 від 03.06.1991, виданою військовою частиною № НОМЕР_3 та довідкою №1/203 від 26.07.1995, виданою Рівненським міським військовим комісаріатом., відображено відомості, що ОСОБА_1 дійсно з 26.04.1986р. по 27.05.1986р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.( а.с. 10,11)
В військовому квитку на сторінці 7 у розділі 18 вказано слідуюче: « Участие в боях, боевых походах, партизанских отрядах и истребетельних батальонах (где участвовал, в какое время, в составе какой части и на какой должности):«Принимал участие по ликвидации последствий аварии на Чернобыльской АЭС в период 28.04.1986г. по 27.05.1986г. получил радиационную дозу облучения 28 ренген.», за підписом начальника штабу та печатки військової частини НОМЕР_3 .( а.с. 12)
Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки позивач перебував у зоні відчуження не менше ніж один робочий день в період з 28.04.1986 року по 27 травня 1986 року, де виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто, до 1 липня 1986 року він перебував в зоні відчуження 30 календарних днів, тоді як Законом передбачено «незалежно від кількості робочих днів».
Отже, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг віку понад 50 років, він набув право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому рішення про відмову Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області від 15.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є незаконним.
Представником відповідача не враховано, що згідно ч. 1, 2ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обґрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.
Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в довідці за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; про пільгове оподаткування суб`єктів господарювання, що діють на територіях, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення „Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або „Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначено статтею 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 на протязі жовтня-листопада 2016 року неодноразово звертався до пенсійного фонду, що підтверджено показаннями свідка, для можливості подачі заяви для призначення пенсії. Однак, працівниками ПФУ в усній формі до 01.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлялося в прийомі вказаної заяви з додатками. Зважаючи на те, що трьох місячний термін минав 01.12.2016 року ОСОБА_1 дана заява була надіслана поштою ( а.с.43). Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії було подано в межах необхідного строку.
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", скасувати Рішення Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 15.12.2016 року та зобов`язати Рівненське об`єднань управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А з 02 вересня 2016 року, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення дійсності записів 19 та 21 в Трудовій книжці позивача про період роботи з 02.01.1997 року по 30.04.1997 року та з 21.05.1997 року по 30.10.1998 року в редакціях газет « Рівне та Рівне Плюс» на посадах завідувача відділу інформації з зарахуванням в страховий стаж, то суд при їх вирішенні прийшов до таких висновків.
Листом від 15.12.2016 року №1033/10, позивачу крім іншого було зазначено, що записи про період роботи в редакції газети « Рівне» з 02.01.1997 по 30.04.1997 року та з 21.05.1997 по 30.10.1998 внесено до трудової книжки з порушенням вимог « Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.( а.с. 7)
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено « Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».
Пунктами 1, 2 Порядку визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив, що він працював разом з ОСОБА_1 у газеті « Рівне» та « Рівне Плюс» у період з 02.01.1997 року по 30.04.1997 та з 21.05.1997 року по 30.10.1998 року. ОСОБА_5 працював на посадах завідувача відділу інформації.
Однак, із аналізу адміністративного позову та прохальної частини вбачається прохання ОСОБА_1 вийти за межі повноважень суду при вирішенні справи (встановлення дійсності записів 19 та 21 в Трудовій книжці позивача про період роботи з 02.01.1997 року по 30.04.1997 року та з 21.05.1997 року по 30.10.1998 року в редакціях газет « Рівне та Рівне Плюс» на посадах завідувача відділу інформації з зарахуванням в страховий стаж)
Згідно із ч.2 ст. 162 КАС України ( повноваження суду при вирішенні справи) визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:
1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;
2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії;
3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;
4) стягнення з відповідача коштів;
5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;
6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;
7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;
8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.
Проте, така позовна вимога (захист ймовірно порушених прав або їх відновлення) не відповідає нормам чинного процесуального законодавства та не передбачена жодною нормою Закону, а тому в цій частині суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки обрано не передбачений законом спосіб захисту.
Що стосується позовних вимог про відшкодування з Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області моральної шкоди, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цих вимог, виходячи з такого.
Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього у її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі статті 1173 ЦК України, незаконність рішення дії чи бездіяльності завдавана шкоди повинна бути доведена.
Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.
В матеріалах даної справи відсутні докази, які б підтверджували спричинення моральної шкоди та наявності причинного зв`язку між моральними стражданнями позивача та діями (бездіяльністю) управління пенсійного фонду України.
Як вбачається із адміністративного позову, позивач у справі обґрунтованих доказів суду не подав, а також не повідомив суд про підстави звільнення від доказування у порядку ст.72 КАС України.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат, які пов`язані із наданням правової допомоги, то суд при вирішення спору в цій частині виходить з такого.
Виходячи з положень частин 1, 2, 4 статті 94 КАС України компенсація витрат на правову допомогу - це надана нормами Кодексу перевага фізичним та юридичним особам - Позивачам у справі, оскільки суб`єкт владних повноважень може компенсувати лише витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
У частині 2 статті 16 КАС України зазначається, що для наданя правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.
Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.
Компілюючи статті 16 та 90 КАС України можна дійти висновку, що до витрат на правову допомогу можуть відноситися витрати, пов`язані з оплатою іншого фахівця в галузі права, якщо ця допомога надавалась у випадках, встановлених законом.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання правової допомоги.( а.с. 37)
ОСОБА_7 є фахівцем у галузі права та згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців здійснює діяльність у сфері права.( а.с.39)
Позивач по справі фактично поніс витрати на таку правову допомогу за договором і існують документальні підтвердження зазначених обставин, що стверджується розрахунком витрат, пов`язаних з правовою допомогою та квитанцією до прибуткового касового ордера.( а.с. 38-40)
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд відносить такі витрати на правову допомогу до судових витрат.
Для визначення правомірності компенсації витрат на правову допомогу судом з`ясовано, що особа, яка надавала таку допомогу стороні, є фахівцем у галузі права та надавала цю допомогу за договором, укладеним із стороною по справі.
При цьому, виходячи з положень статті 1 Закону України від 20.12.2011 р. № 4191-УІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу:
у судовому засіданні;
під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням;
під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Як вбачається із матеріалів судової справи, позивачем та його представником доведено факт надання правової допомоги спеціалістом в юридичній сфері, надано розрахунок витрат, який зроблений у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є підстави для задоволення такої позовної вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2,6, 7, 8, 9, 10-11, 70-72,160-163,254 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України, третя особа на стороні позивача Рівненська обласна державна адміністрація Департамент соціального захисту населення про визнання протиправними дій та зобов`язання призначити пенсію задоволити частково.
Визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Рівненській області в частині відмови щодо призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов`язати Рівненське об`єднане управління пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А з 02 вересня 2016 року.
Скасувати Рішення Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 15.12.2016 року
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 7620 (сім тисяч шістсот двадцять) гривен, що складаються із витрат пов`язаних із розглядом справи ( витрати на правову допомогу)
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01.03.2017 року.

Суддя Рівненського

міського суду Н.Г.Кучина