Справа № 804/8290/16
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2017 рокусправа № 804/8290/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" звернулось до суду з адміністративним позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 від 10.11.2016 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" виконавчого збору в сумі 749538,49 грн. у виконавчому провадженні №8130761;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" безпідставно стягнутий виконавчий збір в сумі 749538,49 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача за довіреністю (ОСОБА_2.) в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила скасувати оскаржену постанову, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1.) в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявним в матеріалах справи, 04.03.2003 року державним виконавцем на підставі заяви стягувача відповідно статей 3, 18, 24 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-ХІV (далі Закон №606-ХІV) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №446, виданого 06.03.2003 року приватним нотаріусом, про стягнення з ВАТ "Дніпропетровськгаз" на користь ДК "Украгазвидобування" НАК "Нафтогаз України" боргу в сумі 8087055,18 грн., та боржнику був наданий строк для добровільного виконання виконавчого напису протягом 5 днів з моменту отримання даної постанови.

У постанові боржника попереджено, що у разі невиконання вимог виконавчого документа в строк для добровільного виконання, рішення буде виконано примусово зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження 16.04.2003 року до відповідача за вх. №2501 надійшла заява боржника№11/3-588 від 14.04.2003 року щодо зупинення виконавчого провадження. В обґрунтування заявни боржник зазначив, що 22.10.2002 року господарським судом Дніпропетровської області винесена ухвала про порушення провадження про банкрутство у справі №Б/26/173/02 стосовно ВАТ "Дніпропетровськгаз" (а.с.102).

16.04.2003 року, державним виконавцем була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження згідно пункту 8 частини першої статті 34 Закону №606-ХІV (а.с.103).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2003 року по справі №Б/26/173/02 заяву кредитора у справі про банкрутство ВАТ "Дніпропетровськгаз" залишено без розгляду (а.с.106).

Після отримання 09.11.2004 року за вх.. № 18394 вищезазначеної ухвали суду державним виконавцем винесено 09.11.2004 року постанову про поновлення виконавчого провадження (а.с.107).

09.11.2014 року, відповідно статті 49 Закону №606-ХІV відповідачем була винесена постанова від 09.11.2004 року №В-11-243/04 про об'єднання у зведене виконавче провадження виконавчих проваджень №№В-11- 243/04, 253/04, 254/04, 255/04, 256/04, 257/04, 258/04, 355/04, відкритих у відношенні одного боржника - ВАТ "Дніпропетровськгаз" (а.с.108).

Також 09.11.2004 року, відповідно до статті 42 Закону №606-ХІV 09.11.2004 року державним виконавцем з підстав невиконання у добровільному порядку виконавчих документів, об'єднаних у зведене виконавче провадження, у тому числі виконавчого напису №446, виданого 06.03.2003 року приватним нотаріусом, винесена постанова про розшук майна боржника (а.с.109).

В подальшому державним виконавцем були вчинені дії відповідно до ст.ст. 5, 55 Закону №606-ХІV, зокрема, винесено постанову про арешт коштів боржника на загальну суму стягнення за зведеним виконавчим провадженням 20437688,79 грн., копії якої направлені до банківських установ на виконання (а.с.114-118), про що боржник був повідомлений (а.с.126).

Виконавче провадження неодноразово зупинялось та на підставі заяви ПАТ «Укргазвидобування» від 01.07.2015 року № 2-6725-3, 08.08.2015 року відповідачем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 8130761.

17.08.2016 року ПАТ "Дніпропетровськгаз" надав до відділу ДВС укладену мирову угоду про закінчення виконавчого провадження №8130761 від 02.08.2016 року між сторонами виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №446, виданого 06.03.2003 року приватним нотаріусом, про стягнення з ВАТ "Дніпропетровськгаз" на користь ДК "Украгазвидобування" НАК "Нафтогаз України" боргу в сумі 8087055,18 грн. для звернення державного виконавця до суду відповідно статті 372 Цивільного процесуального кодексу України для її визнання. Дана заява була передана державним виконавцем до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.12-20, 195-206).

10.11.2016 року до відповідача надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/13111/16-ц від 29.09.2016 року (набрала законної сили 05.10.2016 року), якою було визнано мирову угоду на суму 7495384,92 грн., яку боржник з вересня 2016 року по березень 2021 року повинен сплачувати щомісячно у сумі 136318,92 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок стягувача. Сума боргу зменшена на суму, яка була сплачена боржником самостійно під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів після порушення ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2005 року провадження у справі про банкрутство (208-210).

З урахуванням визнання мирової угоди між боржником та стягувачем державним виконавцем на підставі пункту 2 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" 10.11.2016 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №8130761 з примусового виконання виконавчого напису №446, виданого 06.03.2003 року приватним нотаріусом, із зазначенням, що виконавчий збір з суми боргу, зазначеної в ухвалі про визнання мирової угоди, з боржника не стягнуто, у зв'язку із чим пунктом 2 постанови визначено винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 230-232).

На підставі пункту 2 постанови про закінчення виконавчого провадження №8130761 від 10.11.2016 року, державним виконавцем 10.11.2016 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 749538,49 грн. (10% від суми боргу 7495384,92 грн., встановленої в мировій угоді), за якою 11.11.2016 року відкрито виконавче провадження №52881527, про що винесена відповідна постанова.

Державним виконавцем 11.11.2016 року було складено платіжну вимогу, яка була направлена до банку для списання з рахунку боржника суми виконавчого збору. На депозитний рахунок відділу 17.11.2016 року надійшла сума виконавчого збору у розмірі 749538,49 грн. (а.с.46).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 2 частини першої статті 39 Закону №1404 у зв'язку із визнанням судом мирової угоди між сторонами виконавчого провадження, а тому державним виконавцем правомірно та у відповідності до вищезазначених норм Закону №1404 винесена оскаржувана постанова про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" виконавчого збору в сумі 749538,49 грн. у виконавчому провадженні №8130761.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в розглядуваному випадку не вчинялися.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суд ум. Дніпропетровська від 29.09.2016 року у справі № 201/13111/16-ц визнано мирову угоду між ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ДП «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» від 06.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 8130761 по примусовому виконанню виконавчого напису від 06.03.2003 року № 446.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України № 1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно до ч.2 т. 27 Закону України № 1404 передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що для стягнення виконавчого збору необхідна наявність двох умов, як то примусове виконання рішення і фактично стягнута сума.

Статтею 10 Закону України №1404 передбачено заходи примусового виконання рішень,до яких віднесено: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З огляду на встановлені обставини передбачені наведеною нормою виконавчі дії державним виконавцем не вчинялись.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведене доходить висновку, що оскільки примусового виконання рішення фактично не відбулось, сума з боржника на користь кредитора стягнута не була, між кредитором та боржником погоджено умови щодо погашення суми боргу за умов, встановлених мировою угодою, а тому виконавчий збір у такому разі з боржника не стягується. Отже постанова про стягнення виконавчого збору від 10.11.2016 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі №2а-2171/11/1370.

Відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 8130761 від 10.11.2016 року визнана судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню, проте виконавчий збір у розмірі 749538,49 грн. було списано з рахунку позивача за платіжною вимогою № 3907483/16 від 16.11.2016 року (а.с.46), колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» з Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного управління юстиції у Дніпропетровській області виконавчого збору у розмірі 749538,49грн.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 12621,08 грн. та за подання апеляційної скарги позивачем сплачено 26250,57грн. судового збору, що підтверджується відповідними платіжними документами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи, вищенаведене та приписи до приписів ст. 94 КАС України, судові витрати за подання позову та за подання апеляційної скарги в розмірі 38871,65 грн. присуджуються позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки останнє винесено з порушенням норм матеріального права при неповному встановленні обставин що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги та скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року з винесенням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 202, 207 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 804/8290/16 - скасувати.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 10.11.2016 року про стягнення з ПАТ «Дніпропетровськгаз» виконавчого збору в сумі 749 538 (Сімсот сорок дев'ять тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн.49 коп.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 78871 (Сімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 65 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ().

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» виконавчий збір у сумі 749538,49 (Сімсот сорок дев'ять тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 49 коп., стягнутий на підставі постанови головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 10.11.2016 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай