Справа № 753/12743/16-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій щодо припинення виплати пенсії протиправними, зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії державного службовця з 01.06.2015 р.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01 червня 2015 року посада, на якій він працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені ч.4 ст. 34 цього Закону підстави для невиплати пенсії відпали, і перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилася з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Сторони, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, до суду не прибули. За приписами ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 30.10.2007 позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію як державний службовець, яка призначена згідно Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, 13.07.2007 р. позивач призначений на посаду заступника начальника Київського обласного управління лісового та мисливського господарства. Після призначення пенсії продовжує працювати на зазначеній посаді та є державним службовцем, як сам зазначає позивач у заяві до пенсійного фонду.(а.с.6)

Перебуваючи на обліку у відповідача, позивач звернувся із вимогою про повідомлення причини припинення пенсії, передбаченої статтею 37 Закону України «Про державну службу» та поновлення її виплати з 01.04.2015 року.

Відповідач листом № 5280/14/Г-547 від 15.06.2016 у поновленні пенсії відмовив. Зокрема, свою позицію відповідач обґрунтував тим, що позивач не належить до числа осіб, на яких дія Закону не розповсюджується, нарахування та виплата пенсії у період роботи на спецпосаді з 01.04.2015 не здійснюється, крім того, Законом України № 911-VІІІ від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до окремих законів, які регулюють питання пенсійного забезпечення, зокрема, передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», призначені пенсії не виплачуються.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач працює на посаді, яка відповідно до Закону України «Про державну службу» віднесена до категорії посад державних службовців, та перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

У зв'язку з набранням чинності Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015 як пенсіонеру, який працює на посаді, на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу» , виплата пенсії припиняється з 01.04.2015 та з 01.01.2016.

01.04.2015 та 01.01.2016 набули чинності вказані вище Закони, відповідно до змісту яких були внесені зміни до Закону України «Про державну службу», за якими з 01.04.2015 встановлено, що «тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру» , «;Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії ( щомісячне довічне грошове утримання ) у період роботи на спецпосаді не виплачуються.

На цій підставі пенсійним органом тимчасово припинено виплату пенсії позивачу, у зв'язку із тим, що він працює на посаді, яка відповідно до Закону України «Про державну службу» віднесена до категорії посад державних службовців.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно із п. 5 розділу III Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

З аналізу положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, на виконання пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII щодо призначення пенсій (у тому числі спеціальних) до 1 червня 2015 року відповідний Закон не прийнято.

У зв'язку з цим з 1 червня 2015 року втрачають чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія має призначатись відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому слід враховувати, що до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує загальний порядок виплати пенсії, Законом № 213-VIII внесено аналогічні зміни щодо обмеження виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у випадку перебування цих пенсіонерів на державній службі.

Аналогічні зміни внесено і на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015 року.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII не містить застережень щодо поновлення виплати пенсії у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних.

Таким чином, колегія суддів вважає, що даний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки позивач працює на посаді, яка відповідно до Закону України «Про державну службу» віднесена до категорії посад державних службовців, а тому правові підстави для відновлення виплати раніше призначеної пенсії відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 27.02.2017 р.

Керуючись ст. 41, ст. 195 ч.1, ст. 196 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.