Справа № 813/4623/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року №813/4623/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.,

представника позивача Несторовича Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення коштів з рахунків у банках для погашення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2016 року на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» із вимогою стягнути з відповідача кошти у сумі 130 186,24 грн. з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника для погашення податкового боргу.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач має податкову заборгованість, яка виникла внаслідок несплати податкового зобов'язання з податку на прибуток, податку на додану вартість та з орендної плати з юридичних осіб. При цьому, оскільки вжиті позивачем заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, тому Буська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області звернулася із означеним позовом до суду.

Ухвалою судді від 29.12.2016 року в адміністративній справі №813/4623/16 відкрито скорочене провадження.

На заперечення проти позовних вимог представником відповідача було надіслано до суду письмове заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень представник послалася на те, що виходячи з положень ст.95 ПК України та ст.183-3 КАС України, процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів з рахунків платника має бути ініційована податковим органом, шляхом звернення до суду із поданням і тільки відмова у прийнятті такого подання, як це передбачено ч.5 ст.183-3 КАС України, є підставою для звернення органів доходів і зборів з відповідними вимогами у порядку позовного провадження. Тож, за наведених підстав, представник відповідача просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ухвали судді від 06 лютого 2017 року, розгляд справи було призначено до судового розгляду за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України (у відповідності до вимог ч.4 ст.183-2 КАС України).

Представник позивача позовні вимоги у судовому засіданні підтримав й просив суд позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника із невідомих суду причин у судове засідання не забезпечив.

Із врахуванням положень ст.128 КАС України, судом було ухвалено проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки і збори в строки та розмірах, встановлених цим Кодексом й законами з питань митної справи.

Згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 ст.56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Судом із матеріалів справи встановлено, що ТзОВ «Будова-Захід» зареєстроване як юридична особа й перебуває на обліку платника податків у Буській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Довідкою Буської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №б/н, б/д підтверджується, що відповідач має відкриті рахунки в установах банків.

Відповідно до довідки Буської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №б/н, б/д про заборгованість по платежах до бюджету, по відповідачу обліковується заборгованість у загальному розмірі 130 186,24 грн., а саме: по податку на прибуток у розмірі 2 878,40 грн., по податку на додану вартість у розмірі 32 806,78 грн., по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 94 501,06 грн.

Загалом, судом встановлено, що загальна заборгованість відповідача по податку на додану вартість утворилась внаслідок несплати у повному обсязі податкового зобов'язання за штрафними санкціями, яке виникло відповідно до податкових повідомлень-рішень від 08.07.2016 року № (винесено на підставі акту перевірки №131/1500 від 05.05.2016 року), від 06.09.2016 року № (винесено на підставі акту перевірки №582/12-0 від 22.08.2016 року), від 08.09.2016 року № (винесено на підставі акту перевірки №601/12-0 від 07.09.2016 року) та від 11.11.2016 року № (винесено на підставі акту перевірки №800/12-0/34938625 від 11.11.2016 року).

Окрім цього, загальна сума заборгованості відповідача по податку на прибуток включає залишок несплаченого податкового зобов'язання за штрафними санкціями, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 року № (винесено на підставі акту перевірки №582/12-0 від 22.08.2016 року).

У той же час, заборгованість по основному платежу з орендної плати за землю у розмірі 43 356,26 грн. виникла у результаті несплати у повному обсязі відповідачем самостійно задекларованих сум податкових зобов'язань, згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, а також відповідно до податкових повідомлень-рішень від 22.08.2016 року № та № (винесені на підставі акту перевірки №539/12-00/34938625 від 08.08.2016 року); заборгованість по штрафних санкціях по вищевказаному податковому зобов'язанні становить 51 144,82 грн.

Як вбачається із матеріалів справи та як підтвердив у судовому засіданні представник позивача, сума податкової заборгованості, яка пред'являється до стягнення і є, водночас, предметом позовних вимог, становить у загальному розмірі 130 186,24 грн.

Згідно п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу від 09.08.2016 року №21314-13 про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями у розмірі 5 883,95 грн.

При цьому, сторонами у справі доказів оскарження чи скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку суду не було надано.

Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

Таким чином, оскільки відповідачем не було погашено узгоджені суми грошових зобов'язань, тому в силу п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України ці суми набули статусу податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 вказаного Кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2, 95.3 статті 95 ПК України).

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На день розгляду справи, як повідомив у судовому засіданні представник позивача та підтверджується дослідженими судом доказами, податковий борг у добровільному порядку ТзОВ «Будова-Захід» не сплачений, при цьому, останнім доказів самостійної сплати суми податкового боргу до суду також не надано.

Окрім того, з огляду на встановлені обставини справи та наведені приписи нормативно-правових актів, суд зазначає, що відповідачем не повідомлено суду про наявність обставин, що спростовували б існування у Підприємства податкового боргу у вищевказаній сумі.

Щодо посилань представника відповідача, викладених у письмових запереченнях, на неналежно обраний спосіб звернення контролюючого органу до суду із позовом, то суд зазначає наступне.

Перш за все, суд зауважує, що із змісту письмових заперечень вбачається, що відповідачем не оскаржується наявність у нього узгодженої суми податкового боргу, а також не надано доказів сплати такого боргу.

Водночас, посилання представника відповідача на те, що порядок розгляду стягнення податкового боргу з рахунків Підприємства передбачає звернення податкового органу з поданням в порядку ст.183-3 КАС України, і лише в разі відмови в прийнятті подання заявник має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку позовного провадження, не приймаються судом, з огляду на таке.

Згідно п.3 ч.1 ст.183-3 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Суд наголошує, що вищенаведене положення Податкового кодексу України не містить імперативної умови звернення податкового органу, в порядку ст.183-3 КАС України, а лише передбачає право останнього звернутись з відповідним поданням до суду, крім того, зазначене подання не є обов'язковою умовою для подальшого звернення позивача з позовом про стягнення податкового боргу для розгляду в загальному порядку позовного провадження.

Таким чином, критично оцінюючи доводи представника відповідача з приводу того, що процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів з рахунків платника має бути ініційована податковим органом, шляхом звернення до суду з поданням, суд вважає, що позивачем належним чином було обрано спосіб захисту права та спосіб звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, слід відзначити, що незвернення позивача до суду саме за приписами ст.183-3 КАС України не звільняє відповідача від обов'язку сплати податкового боргу, наявність якого не заперечувалася його представником.

Отже, на підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» () у банках, обслуговуючих такого платника податків на користь бюджету кошти у сумі 130 186 (сто тридцять тисяч сто вісімдесят шість) грн. 24 коп. для погашення податкового боргу.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27 лютого 2017 року.