Справа № 310/4444/16-а (2-а/310/599/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2017 рокусправа № 310/4444/16-а (2-а/310/599/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу виконавчого комітету Бердянської міської ради на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2016 року у справі №310/4444/16-а за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення виконкому, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.07.2016 року звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасування п.1.1 рішення виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 14 червня 2016 року №227 та зобов'язати відповідача розглянути питання про виключення квартири з числа службових за відсутності клопотання реорганізованого підприємства Житлово-експлуатаційного управління №5.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2016 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.1.1 рішення виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 14 червня 2016 року №227 «Про прийняття громадян на квартирний облік, зняття громадян з квартирного обліку», яким затверджено протокол міської громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Бердянської міської ради від 02.06.2016 року №2.

Зобов'язано виконавчий комітет Бердянської міської ради розглянути заяву ОСОБА_2 про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових за відсутності клопотання реорганізованого підприємства Житлово-експлуатаційного управління №5.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач надіслав до апеляційного суду заяву, якою просив розглянути справу без участі його представника.

Позивач подав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 28.01.1985 року був прийнятий на роботу в ЖЕУ-5 Бердянського міського житлово-експлуатаційного об'єднання (в подальшому реорганізоване у Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне об'єднання) в якості слюсаря - сантехніка 3 розряду. За рішенням міськвиконкому №342 від 14.08.1986 року, позивачу була надана для проживання службова квартира АДРЕСА_2 що підтверджується копією ордеру №613 від 19 серпня 1986 року (а.с.91-92, 8).

У вказаній квартирі позивач з сім'єю проживає до теперішнього часу.

Підприємство на якому працював позивач декілька разів реорганізовувалось, позивач переводився на реорганізовані підприємства без розірвання трудового договору, та наказом №94-ок від 21.10.1999 року був звільнений з КП «Житлсервіс-4» на підставі ст.38 КЗпПУ.

На теперішній час спірна квартира має статус службової, є частиною цілісного будинку, який перебуває на балансі КП «Жилсервіс - 2А» (а.с.11).

Бажаючи реалізувати право на приватизацію квартири, позивач 22.03.2016 року звернувся до міського голови Бердянської міської ради з заявою про виключення квартири з числа службових при відсутності клопотання ЖЕУ - 5 у зв'язку з відсутністю підприємства (а.с.13-14).

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №227 від 14.06.2016 року затверджений протокол засідання міської громадської комісії з житлових питань при виконкомі Бердянської міської ради від 02.06.2016 року №2, згідно якого запропоновано позивачу звернутися до суду з позовною заявою щодо розгляду питання про виключення квартири на засіданні виконавчого комітету без клопотання ліквідованого підприємства (а.с.35, 15).

Позивач не погодився з таким рішенням виконкому та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що в супереч ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», заява ОСОБА_2 була розглянута міською громадською комісією з житлових питань при виконкомі Бердянської міської ради, який затверджений рішенням виконкому Бердянської міської ради №227 від 14.06.2016 року. Проте, законодавцем не передбачено такого порядку розгляду заяв про виключення жилих приміщень з числа службових, а тому відповідач зобов'язаний розглянути заяву позивача про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових за відсутності клопотання реорганізованого підприємства Житлово-експлуатаційного управління №5.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства. Так, до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій; облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до п.5 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР №37 від 04.02.1988 року, облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень (додаток №1). Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 6 вказаного Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових (ч.1 п.6).

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка (ч.ч. 2, 3 п.6).

Таким чином, питання щодо виключення жилого приміщення з числа службових віднесено до компетенції виконавчого комітету Бердянської міської ради, в порядку, визначеному Положенням про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, тобто рішення виконкомом з вказаного питання приймається на підставі клопотання підприємства.

Законодавством не передбачено право громадянина, який проживає у службовій квартирі самостійно вимагати в органа місцевого самоврядування зміни статусу нерухомості, тобто не передбачено право звернення фізичної особи до виконавчого комітету з клопотанням (заявою) щодо виключення жилого приміщення з числа службових, як і не передбачено прийняття виконавчим комітетом будь-якого рішення за таким клопотанням (заявою).

За своєю правовою природою повноваження, щодо виключення квартир із числа службових є повноваженням, в даному випадку, виконавчого комітету Бердянської міської ради.

Разом з тим, звернення з клопотанням до виконавчого комітету Бердянської міської ради є дискреційним повноваженням керівника установи, організації, в веденні якого знаходиться службове приміщення.

Крім того, посилання позивача, що підприємство, в веденні якого знаходилось службове приміщення ліквідовано, є безпідставним, оскільки позивачем а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано доказів, щодо такої ліквідації, та в матеріалах справи такі доказі відсутні.

Навпаки, матеріали справи свідчать лише про реорганізацію підприємства, на якому працював позивач, та до якого позивач з заявою про виключення квартири зі службового жилого фонду не звертався (а.с.91, 92, 93, 98).

Наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_2 до начальника КП «Жилсервіс-2А» не містить будь-яких відміток КП «Жилсервіс-2А» про отримання такої заяви, та позивачем такі докази суду не надавались (а.с.10).

Колегія суддів вважає, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки він до підприємства з заявою про виключення квартири зі службового жилого фонду не звертався, а відтак відповідач не мав змоги прийняти рішення з вказаного питання без наявності відповідного клопотання підприємства.

За таких підстав, позовні вимоги про зобов'язання виконавчого комітету Бердянської міської ради розглянути заяву ОСОБА_2 про виключення квартири з числа службових за відсутності клопотання реорганізованого підприємства задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст.202 КАС України є підставою для скасування рішення першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Бердянської міської ради на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2016 року у справі №№310/4444/16-а задовольнити.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2016 року у справі №№310/4444/16-а скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення виконкому, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак