Справа № 807/627/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Справа № 876/672/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Матковська З.М.,

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Бедрій Х.П.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача Кауфман В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016р. по справі № 807/627/16 за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Національного банку України, в якому просив: витребувати у Національного банку України встановлений рейтинг за рейтинговою системою CAMELS станом на 2015 рік; витребувати у відповідача звіти інспектування за інспекційними перевірками за станом на 07 серпня 2015 року (з 10 по 14 серпня 2015 року) за станом на 01 вересня 2015 року (з 07 вересня 2015 року до 02 жовтня 2015 року); витребувати у Національного банку України звіт інспектування за інспекційною перевіркою, що передувала проведеній з 10 по 14 серпня 2015 року; визнати протиправною бездіяльність Національного банку України, що полягала у неналежному проведенні інспекційних перевірок ПАТ "ЮСБ Банк" у 2015 році, що полягала у не проведенні дотримання ПАТ "ЮСБ Банк" правил зберігання цінностей за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку; визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів ОСОБА_3 щодо збереження переданих ним грошових коштів у сумі 215000,00 доларів США на відповідальне зберігання за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку.

В обгрунтування адміністративного позову позивач зазначав, що між ним та ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" було укладено договори про відповідальне зберігання цінностей у банку на загальну суму 215000 доларів США. Строк дії кожного з договорів складав 6 місяців з моменту його підписання, та передачі цінностей Поклажодавцем на зберігання Зберігачу. Разом з тим, як йдеться у позовній заяві, з огляду на прийняття 02 жовтня 2015 року постанови Правління Національного банку України № 665/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) було прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 182 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ЮСБ Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Відповідно до постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 року №939 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК"" Фондом прийнято рішення від 28 грудня 2015 року № 241 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ЮСБ Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". На підставі цієї постанови було розпочато процедуру ліквідації банку та Фонд з 30 грудня 2015 року розпочав виплати коштів вкладникам даного банку. Однак переданні за вищевказаними договорами цінності позивачу повернуто не було. Позивач неодноразово звертався до Уповноваженої особи Фонду зі скаргами на дії ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК". На чисельні звернення позивача Фондом була надана відповідь, що в ході інвентаризації встановлено, що передані позивачем цінності за вищевказаними договорами в касах банку відсутні. Позивач зазначає що звертався і до НБУ з відповідними скаргами, однак жодної відповіді НБУ не надав. На підставі чого позивач вважає, що в період 2015 року по час введення тимчасової адміністрації Національний банк України, не вчинив жодних необхідних обов'язкових заходів впливу та контролю з метою недопущення подальшого порушення норм банківського законодавства ПАТ "ЮСБ Банк", що призвело в подальшому до фактичної ліквідації банку та нанесення значних матеріальних збитків у вигляді неповернутих грошових коштів позивача.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її необгрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального права, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається фактично на ті ж доводи, що викладені у адміністративному позові. Позивач стверджує, що нездійснення перевірок діяльності ПАТ «Юніон Стандарт Банк» щодо дотримання правил зберігання цінностей у банку, призвело до зловживання посадовими особами цього банку і як наслідок втрати позивачем своїх коштів.

Представник позивача доводи апеляційної скарги в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримує повністю та просить її задовольнити.

Представник відповідача вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції такими, що відповідають нормам матеріального права. Представник відповідача зазначає, що Національним Банком України дотримано строків та вимог щодо інспекційних перевірок. При цьому представник відповідача зазначає, що чинними законодавчими нормами не передбачено окремого виду інспекційних перевірок щодо дотримання правил зберігання цінностей за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку. Представник відповідача наголошує на тому, що Національний Банк України здійснює загальний нагляд, а також проводить планові інспекційні перевірки банків. Поряд з тим позапланові перевірки здійснюється за зверненнями та скаргами фізичних та юридичних осіб щодо порушення ними законодавчих норм у банківській справі.

Відтак, представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляційної скарги, оцінивши матеріали справи та докази у їх сукупності колегія суддів апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем, ОСОБА_3, та ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" було укладено договори про відповідальне зберігання цінностей у банку, а саме: від 05 травня 2015 року №4, відповідно до якого було передано на відповідальне зберігання у банк цінності за актом приймання-передачі від 05 травня 2015 року та описом, долари США у сумі 80000,00; від 14 травня 2015 року №5, відповідно до якого було передано на відповідальне зберігання у банк цінності за актом приймання-передачі від 14 травня 2015 року та описом, долари США у сумі 20000,00; 12 червня 2015 року №6, відповідно до якого було передано на відповідальне зберігання у банк цінності за актом приймання-передачі від 12 червня 2015 року та описом, долари США у сумі 20000,00; 12 серпня 2015 року №11, відповідно до якого було передано на відповідальне зберігання у банк цінності за актом приймання-передачі від 12 серпня 2015 року та описом, долари США у сумі 20000,00; 02 вересня 2015 року № 16, відповідно до якого було передано на відповідальне зберігання у банк цінності за актом приймання-передачі від 02 вересня 2015 року та описом, долари США у сумі 75000,00.

На підставі Постанови Правління Національного Банку України від 02 жовтня 2015 року № 665/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №182 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ЮСБ Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 24 грудня 2015 року № 939 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК"" Фондом прийнято рішення від 28 грудня 2015 року № 241 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ЮСБ Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

25 листопада 2015 року, Позивач звернувся зі скаргою на дії до ПАТ "Юніон Стандарт Банк" до Управління Національного банку України, у прохальній частині якої просив Національний Банк України провести перевірку щодо невиконання банком зобов'язань по поверненню цінностей за договорами, вжити заходів по поверненню цінностей, вжити заходів щодо притягнення винних у неповерненні цінностей посадових осіб банку, повідомити позивача про результати розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги позивача - відповідачем була підготовлена та надіслана на зазначену позивачем адресу відповідь від 14 грудня 2015 року за № 20-06008/99031. У вказаному документі Національний Банк України роз'яснив позивачу про те, що згідно зі статтею 19 Конституції України, статтею 2 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк України, як орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України. Роз'яснено, що згідно зі статтею 4 частиною 2 пунктом 8 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації, здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно зі статтею 34 цього ж закону під час дії тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком та вживати дії, передбачені планом врегулювання, а відповідно до статті 3 частини 7, що органи державної влади та Національний Банк України не вправі втручатися в діяльність Фонду. Крім того, у відповіді зазначено, що згідно з статтею 76 частиною 3 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому порядку. Додатково позивача було проінформовано про те, що за приписами статті 49 частини 7 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення, а цінності, які не вилучені власниками у вказаний в повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку і які Фонд повертає законним власникам.

Поряд з цим, судом встановлено, що 25 листопада 2015 року, позивач також звернувся зі скаргою до Директора - розпорядника Виконавчої дирекції Фонду на бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ЮСБ Банк".

21 грудня 2015 року листом за вих. № 991, уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію було надано відповідь на заяви позивача, отримані банком 17 листопада 2015 року, 24 листопада 2015 року та телеграму від 04 грудня 2015 року. Зазначено , на даний час цінності (мішок з цінностями) про які зазначає позивач, що були переданні за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку, у касах ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" відсутні. Також позивача повідомлено, що він можливо став жертвою шахраїв та у зв'язку з цим порадили позивачеві звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача щодо відсутності контролю, банківського регулювання у неналежному проведенні інспекційних перевірок ПАТ "ЮСБ Банк", визнання протиправною бездіяльність щодо невжиття належних заходів забезпечення заходів законних інтересів позивача, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування заходу впливу до ПАТ "ЮСБ Банк" є необґрунтованими.

Колегія судді апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступних міркувань та мотивів.

Статус Національного банку України визначений спеціальним Законом "Про Національний банк України". Згідно зі статтею 4 якого Національний банк є економічно самостійним органом, який здійснює видатки за рахунок власних доходів у межах затвердженого кошторису адміністративних витрат, а у визначених цим законом випадках - також за рахунок Державного бюджету України; Національний банк є юридичною особою, має відокремлене майно, що є об'єктом права державної власності і закріплено за ним на праві господарського відання.; Національний банк не відповідає за зобов'язаннями органів державної влади, а органи державної влади не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання.; Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання.

Національний банк відповідно до пункту 8 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" здійснює банківське регулювання та нагляд.

Статтею 55 Закону України "Про Національний банк України", встановлено, що головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

Згідно статті 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність" державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у таких формах:

- адміністративне регулювання: 1) реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; 2) встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; 3) застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; 4) нагляд за діяльністю банків; 5) надання рекомендацій щодо діяльності банків;

- індикативне регулювання: 1) встановлення обов'язкових економічних нормативів; 2) визначення норм обов'язкових резервів для банків; 3) встановлення норм відрахувань до резервів на покриття ризиків від активних банківських операцій; 4) визначення процентної політики; 5) рефінансування банків; 6) кореспондентських відносин; 7) управління золотовалютними резервами, включаючи валютні інтервенції; 8) операцій з цінними паперами на відкритому ринку; 9) імпорту та експорту капіталу.

Відповідно до статей 67, 71 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Національний банк України здійснює банківський нагляд у формі інспекційних перевірок та безвиїзного нагляду.

Кожний банк є об'єктом інспекційної перевірки уповноваженими Національним банком України особами. Перевірка банків здійснюється відповідно до плану, затвердженого Національним банком України. Планова перевірка здійснюється не частіше одного разу на рік.

Перевірки здійснюються з метою визначення рівня безпеки і стабільності операцій банку, достовірності звітності банку і дотримання банком законодавства України про банки і банківську діяльність, а також нормативно-правових актів Національного банку.

Національний банк України здійснює банківський нагляд у формі інспекційних перевірок та безвиїзного нагляду.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про планування та порядок проведення інспекційних перевірок (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року № 276 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 13 жовтня 2011 року № 366) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2001 року за № 703/5894, положення про планування та порядок проведення інспекційних перевірок (далі - Положення) регулює процес планування та проведення інспектування службою банківського нагляду та уповноваженими Національним банком України (далі - Національний банк) особами банків, філій іноземних банків та інших осіб, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку.

Пунктом 1.11 вказаного Положення встановлено, що планова перевірка банку/філії іноземного банку проводиться не рідше одного разу на 36 місяців з дня останньої планової інспекційної перевірки.

Перша планова інспекційна перевірка банку/філії іноземного банку проводиться не раніше ніж через 12 місяців з дня отримання ним банківської ліцензії.

Відповідно до пункту 2.2 вказаного Положення, для складання планів інспекційних перевірок Національний банк аналізує, зокрема й звернення, скарги вкладників, кредиторів та інших юридичних і фізичних осіб.

Як випливає з матеріалів справи Національним банком України, згідно статтями 55 Закону України "Про Національний Банк України", статті 71 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на підставі пункту 1.8 Положення №276 у період з 01 січня 2015 року по 03 жовтня 2015 року здійснено одну позапланову інспекційну перевірку ПАТ "ЮСБ Банк" з питань банківського нагляду, а саме: за станом на 07 серпня 2015 року ( з 10 до 14 серпня 2015 року) у зв'язку з наявністю фактів, що можуть свідчити про проведення Банком ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників або кредиторів банку.

Перевіркою було виявлено невиконання банком вимог щодо створення, впровадження та супроводження управління інформаційною безпекою, установлення факту відсутності архіву особливо важких даних.

За результатами позапланової перевірки, Департаментом запропоновано розглянути питання щодо застосування до Банку заходу впливу у вигляді віднесення його до категорії проблемних.

Відповідно до статті 73 Закону "Про банки і банківську діяльність", у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать: 1) письмове застереження; 2) скликання загальних зборів учасників, спостережної ради банку, правління (ради директорів) банку; 3) укладення письмової угоди з банком, за якою банк чи визначена угодою особа зобов'язується вжити заходів для усунення порушень, поліпшення фінансового стану банку, підвищення ефективності функціонування та/або адекватності системи управління ризиками тощо; 4) зупинення виплати дивідендів чи розподілу капіталу в будь-якій іншій формі; 5) встановлення для банку підвищених економічних нормативів; 6) підвищення резервів на покриття можливих збитків за кредитами та іншими активами; 7) обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій; 8) заборона надавати бланкові кредити; 9) накладення штрафів на: керівника банку у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; банк відповідно до положень, затверджених Правлінням Національного банку України, але у розмірі не більш як 1 відсоток суми зареєстрованого статутного капіталу; власників істотної участі у банку в разі порушення ними вимог статті 34 цього Закону щодо порядку набуття або збільшення істотної участі в банку у розмірі до 10 відсотків придбаної (збільшеної) частки; 10) тимчасова, до усунення порушення, заборона використання власником істотної участі в банку права голосу придбаних акцій (паїв); 11) тимчасове, до усунення порушення, відсторонення посадової особи банку від посади; 12) віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного; 13) відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.

Колегія суддів зазначає, що наведена норма встановлює дискреційні повноваження Національного Банку України щодо підконтрольної йому особи у випадку порушення нею банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банк. При цьому, як випливає з даної норми Національний Банк України вживає заходи впливу на свій розсуд, адекватно вчиненому порушенню або рівню загрози, яка викликана діями підконтрольної особи. Відповідно зазначена вище норма надає можливість суб'єкту владних повноважень здійснювати вибір варіанта рішення відповідно до власних міркувань, не обмежуючись чітко визначеним варіантом вирішення для конкретної ситуації.

Як встановлено судом остання планова інспекційна перевірка ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" проводилась згідно з вимогами пункту 1.5 Положення №276 та затвердженого плану проведення інспекційних перевірок банків їх підрозділів та небанківських установ Національним банком України на 2015 рік за період з 01 січня 2013 року до 01 вересня 2015 року.

Зазначену планову перевірку завершено було достроково оскільки відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №665/БТ, ПАТ " ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" визнано неплатоспроможним. При цьому судом встановлено, що позивачем не подавалися скарги з приводу неналежного виконання договорів про відповідальне зберігання цінностей у спірному банку до 02 жовтня 2015 року, тобто до прийняття рішення № 665/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК" до категорії неплатоспроможних".

Як уже зазначалось 05 жовтня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Надалі, відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 24 грудня 2015 року № 939 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК", Фондом прийнято рішення від 28 грудня 2015 року № 241 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ЮСБ Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Відповідно до статті 3 частин 1 та 7 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно до статті 4 частини 2 пункту 8 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно статті 35 частини 5 ЗУ " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до статті 3 частини 7 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Крім того, згідно до статті 76 Закону України "Про банк і банківську діяльність", Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що порушення договірних зобов'язань ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК", не є підставою для вимоги виконання зазначеного обов'язку Національним банком України, оскільки таких наслідків не містять, а ні умови укладених позивачем з ПАТ "ЮСБ Банк" вищенаведених договорів, а ні положення чинного законодавства. При цьому судом встановлено, що на звернення позивача Національним банком України вичерпно надавались відповіді, які у повній мірі відповідають чинному законодавству, а покладені на НБУ законом обов'язки останнім у відносинах з позивачем реалізовувались у відповідності з чинним законодавством, і порушень не допускалось.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої постанови суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016р. по справі № 807/627/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Матковська З.М.

Запотічний І.І.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.02.2017р.