Справа № 820/6312/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 р.Справа № 820/6312/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2017р. по справі № 820/6312/16

за позовом ОСОБА_1

до Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому , після уточнення позовних вимог , просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № 331-17, видане ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області 02.09.2016 року; скасувати податкову вимогу № 151-23, видану ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2017р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №331-17 від 02.09.2015 року. Скасовано податкову вимогу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 151-23 від 21 січня 2016 року. Стягнуто з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 42 коп.

Київська ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , не погодившись з постановою суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу, вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права , вважає , що автомобіль позивача є об'єктом оподаткування , оскільки використовується з 29.09.2010р.Просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2017р. скасувати , прийняти нову , якою в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля Lexus LX 570, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 5663 см3, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , дата реєстрації 29.09.2010 року .

02.09.2015 року податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 331-17, яким позивачеві визначено податкове зобов'язання з податку на транспортні засоби відповідно до пп.267.2 п.267.4 ст.267 ПК України у розмірі 18750,0 грн., в подальшому прийнята податкова вимога № 151-23 про сплату боргу.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , однак з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що б'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Так, судом встановлено, що автомобіль Lexus LX 570, 2010 року випуску зареєстрований 29.09.2010 року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Річний обсяг повинен обчислюватися за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013 року.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача зареєстрований у 2010 році, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років, та факт того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, суд приходить до висновку, що у 2015 році автомобіль позивача вже не є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України, оскільки рахуються календарні роки з 01.01.2010 року по 31.12.2010 рік, з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що контролюючим органом неправомірно нараховано транспортний податок ОСОБА_1

Крім того, позивач придбав автомобіль у 2010 році та ним сплачено усі податки та збори, які необхідно було сплатити у відповідності до діючого законодавства на момент придбання транспортного засобу.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Вказана позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99.

Таким чином, контролюючим органом неправомірно застосовано норми Податкового кодексу України для нарахування транспортного податку щодо ОСОБА_1

Крім того, суд вказує, що враховуючи, що грошове зобов'язання визначене податковим повідомленням - рішенням від 02.09.2015 року № 331-17 наразі є неузгодженим, тому винесена контролюючим органом податкова вимога форми № 151-23 від 21 січня 2016 року про сплату боргу прийнята з порушенням приписів Податкового кодексу України, а відтак підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин на яких ґрунтуються їх заперечення на позов та апеляційна скарга.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог .

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду , переглянувши судове рішення в межах позовних вимог, вважає , що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2017р. по справі № 820/6312/16 залишити без змін.

Стягнути на рахунок УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030101, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір в розмірі 606 грн. 32 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 28.02.2017 р.