Справа № 812/1458/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1458/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Борзаниці С. В.,

при секретарі судового засідання - Лященку А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 04.10.2016 ДПІ у м. Сєвєродонецьку сформовано та направлено податкову вимогу №733-17, у якій станом на 03.10.2016 значиться податковий борг у сумі 11066,29 грн з орендної плати з фізичних осіб. Даний борг, на думку податкової інспекції виник щодо несплати орендної плати за землю протягом 2014-2015 років згідно актів звірки №458-07 від 27.10.2016, №456-07 від 27.10.2016, №4177-07 від 27.10.2016. На початку липня 2016 року позивач отримав податкове повідомлення - рішення №8 від 24.06.2016, згідно якого визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 8 806,86 грн. Вищезазначені рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку є необґрунтованими та протиправними. 08.04.2008 між Орендарями та Сєвєродонецькою міською радою було укладено договір оренди землі №01. Відповідно до договору, з урахуванням коефіцієнтів індексації, встановлених Державним агентством земельних ресурсів України, орендна плата у 2008-2016 мала становити з 08.07.2008 - 2 419,97 грн на рік, у 2009 році - 2 787,81 грн на рік, у 2010 році - 2 952,29 грн на рік, у 2011 році - 2 952,29 грн на рік, у 2012 році - 2 952,29 грн на рік, у 2013 році - 2 952,29 грн на рік, у 2014 році - 2 952,29 грн на рік, у 2015 році - 3 687,41 грн на рік, у 2016 році - 5 284,06 грн на рік.

02 липня 2009 року між Орендарями та Сєвєродонецькою міською радою було підписано додаткову угоду №2 до Договору, яка по сьогоднішній день так і не була зареєстрована. У відповідності зі ст. ст. 210, 640, 654 Цивільного кодексу України, додаткова угода так і не була укладена. Відповідно сторони договору повинні керуватись приписами Договору в його первісній редакції. Тобто, зобов'язання зі сплати орендної плати за земельну ділянку згідно умов договору повинні становити за 2014 - 2015 рік - 6 639,70 грн, за 2016 рік - 5 284,06 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669 від 02 вересня 2014 року встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Таким чином, позивач за період з квітня 2014 року по травень 2016 року звільнений від сплати орендної плати за земельну ділянку. Відповідно зобов'язання позивача зі сплати орендної плати за земельну ділянку протягом 2014 - 2016 років повинні становити: 2014 рік (за січень - березень) - 738,06 грн, 2015 рік - 0, 2016 рік (червень - грудень) - 3082,38 грн. Протягом 204-2015 років він не отримував жодного податкового повідомлення - рішення щодо зобов'язання зі сплати орендної плати за земельну ділянку. Відповідно сума, яка міститься в податковій вимозі, є не узгодженою. Таким чином, ДПІ у м. Сєвєродонецьку не мали достатніх підстав взагалі формувати і надсилати податкову вимогу позивачу.

З урахуванням вищевикладеного позивач просить суд визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення - рішення №8 від 24.06.2016 в частині суми 5 724,48 грн., визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 04.10.2016 №733-17.

Позивач просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на таке. Згідно додаткової угоди 2 до договору № 01 від 08.04.2008 розмір орендної плати становить 5 відсотків нормативної грошової оцінки з 19.02.2009. Згідно ст. 20 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-ХІУ (в редакції, що діяла на момент укладення додаткової угоди) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Ст. 23 вказаного Закону передбачає, що Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до ст. 30 Закону № 161 зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Додаткова угода підписана двома сторонами - отже згода щодо зміни основного договору є досягнута. Та як вже зазначалося, Закон № 161 не передбачає державної реєстрації змін, а лише взаємну згоду. На підставі додаткової угоди 2 від 02.07.2009 до договору № 01 оренди землі від 08.04.2008 було розраховане та вручене податкове повідомлення-рішення № 8 від 24.06.2016 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, тому ДПІ у м. Сєвєродонецьку діяла в межах наданих повноважень.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПКУ у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.3.1. розділу III Наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576 «Про затвердження Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків» податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Так як за позивачем рахувався податковий борг, було сформовано та направлено податкову вимогу.

Відповідно до статті 10 Закону № 1669 визначено, що єдиним належним та достатнім документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Наголошуємо, що сертифікат ТПП до ДПІ не надавався та як вбачається з матеріалів справи в суд він також не надавався. Отже факт форс-мажорних обставин не підтверджено.

Крім того, порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками ст. 6 та 7 Закону №1669 не визначений.

З урахуванням вищенаведеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 14.10.2014 за адресою: 93400, АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 8).

08.04.2008 між ОСОБА_1 та Сєвєродонецькою міською радою було укладено договір оренди землі №01, договір укладено на 25 років строком по 17.03.2003 включно (а. с. 11-12). Відповідно до п. 9 договору, орендна плата вноситься орендарями самостійно у грошовій формі та розмірі: ОСОБА_1 - 2 419,97 грн на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно п. 11 договору, орендна плата вноситься у такі строки:щомісячно в розмірі 201,66 грн протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Відповідно до п. 34 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Згідно п. 41 договору, договір набирає чинності після підписання сторонами, нотаріального посвідчення (за бажанням однієї із сторін договору), та його державної реєстрації.

02 липня 2009 року між ОСОБА_1 та Сєвєродонецькою міською радою було укладено додаткову угоду №2 до договору №01 від 08.04.2008 (а. с. 15-17). П.9,11 розділу "Орендна плата" змінено на орендна плата вноситься "Орендарем" самостійно у грошовій формі в розмірі з 01.01.2009 - 2 787,84 гривень на рік, що складає 3,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 19.02.2009 - 4646,40 гривень на рік, що складає 5,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі з 01.01.2009 - 232,32 грн протягом 30 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного місяця, з 19.02.2009 - 387,20 грн протягом календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Відповідно до п. 3 додаткової угоди, ця угода є невід'ємною частиною договору і діє з 01.01.2009.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Посилання позивача на те, що додаткова угода підлягає державній реєстрації або нотаріальному посвідченню суд не приймає, оскільки згідно договору оренди землі №01 зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін та даний договір набирає чинності після підписання сторонами, нотаріальне посвідчення за бажанням однієї із сторін, та його державної реєстрації. До того ж, відповідно до Закону України "Про оренду землі" саме договір оренди землі підлягає державній реєстрації, державна реєстрація та нотаріальне посвідчення додаткової угоди законом не передбачена.

Таким чином, розмір орендної плати за земельну ділянку повинен розраховуватися з урахуванням додаткової угоди №2 від 02.07.2009 до договору №01.

24 червня 2016 року податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення №8, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 8 806,86 грн (а. с. 9).

ДПІ у м. Сєвєродонецьку проведено звірення розрахунків ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 та складено акт №458-07 від 27.10.2016, відповідно до якого нараховано зобов'язання у розмірі 4 920,54 грн (а. с. 21).

ДПІ у м. Сєвєродонецьку проведено звірення розрахунків ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та складено акт №456-07 від 27.10.2016, відповідно до якого нараховано зобов'язання у розмірі 6 145,75 грн (а. с. 20).

ДПІ у м. Сєвєродонецьку проведено звірення розрахунків ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 та складено акт №4177-07 від 27.10.2016, відповідно до якого нараховано зобов'язання у розмірі 6 680,36 грн (а. с. 19).

Податковим органом сформовано податкову вимогу від 04.10.2016 №733-17 та станом на 03.10.2016 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями з орендної плати з фізичних осіб становить 11 066,29 грн (а. с. 10).

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків п.49.1 ст.49 Податкового кодексу.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності до статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення у встановлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України.

Згідно п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваної податкової вимоги та податкового повідомлення - рішення в частині визначення податкового боргу з орендної плати за землю, суд враховує таке.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон України №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року.

Статтею 6 Закону № 1669 встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За результатами аналізу вказаних норм суд вважає, що Закон України № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Крім того, Закон України № 1669 прийнято у часі пізніше ніж Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 1669, Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначено місто Сєвєродонецьк. При цьому в самому змісті цього розпорядження прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014.

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р. При цьому в самому змісті цього розпорядження відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування.

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 та від 05.11.2014 № 1079 та знову був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначено місто Сєвєродонецьк. При цьому знову в самому змісті цього розпорядження (№ 1275-р від 02.12.2015) прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014.

Прийнявши розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, Кабінет Міністрів України до 02.12.2015 не прийняв жодного іншого розпорядження, яким би був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наявність такого розпорядження обумовлена фактом тривання в цей період антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та дією норм Закону України № 1669-VII від 02.09.2014, зокрема, частини 5 статті 11.

Таким чином, в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 (дата набрання чинності розпорядження № 1275-р від 02.12.2015) розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р суперечило Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Як наслідок, в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 вказане розпорядження не діяло, що автоматично в силу приписів закону надає статус чинності розпорядженню КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, яким місто обласного значення місто Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

При цьому суд зауважує, що розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 не було скасоване або визнане таким, яке втратило чинність. Тобто, в наявності всі підстави для твердження, що в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 у вказаний вище період часу розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р діяло.

У зв'язку з вищевикладеним, можна достовірно стверджувати, що на момент виникнення податкового боргу та винесення спірного податкового повідомлення - рішення, податкової вимоги позивач знаходився на території здійснення антитерористичної операції, що підтверджується законодавчо встановленими положеннями.

Оскільки орендована позивачем земельна ділянка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 33, квартал 54, на території, на якій, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р здійснювалася антитерористична операція, суд вважає, що позивач в силу статті 6 Закону № 1669 був звільнений від плати за її використання до 08.06.2016, а саме: до внесення змін до вказаної норми Закону.

Законом України Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування від 17.05.2016 № 1365-VIII, який набрав законної сили 08.06.2016, внесені зміни до Закону № 1669, та доповнено п.4 до статті 4 Закону наступного змісту: "Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Вказаним Законом також змінено редакцію статті 6 Закону № 1669, яка з 08.06.2016 передбачає звільнення суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" від 7 листопада 2014 р. № 1085-р, м. Сєвєродонецьк не належить до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тобто, оскільки м. Сєвєродонецьк не належить до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, з 08.06.2016 у позивача виникає обов'язок щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками, розташованими у м. Сєвєродонецьку.

За приписами ст.10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Посилання представника відповідача на дану норму Закону є необґрунтованим, оскільки статтею 6 Закону №1669, яка має пряму дію, не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин. До того ж, сертифікат Торгово-промислової палати України потрібен для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, а ст. 6 Закону № 1669 передбачає не відповідальність, а звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

З урахуванням вищенаведеного, з січня 2014 року по квітень 2014 року та з червня 2016 по 31 грудня 2016 року позивач зобов'язаний сплачувати узгоджені суми з орендної плати за землю.

Податковим органом винесено податкову вимогу з урахуванням розміру орендної плати за землю за 2014 -2015 роки, що становить 11 066,29 грн.

Оскільки, позивач був звільнений від сплати орендної плати саме з квітня 2014 року по травень 2016 року, податкова вимога є частково протиправною та підлягає скасуванню в частині суми податкового боргу за період з квітня 2014 року по грудень 2015 року у розмірі 9 836,14 грн.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення - рішення від 24.06.2016 №8 податковим органом щодо орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік, суд зазначає таке.

Позивач з січня 2016 року по травень 2016 року був звільнений від сплати орендної плати за землю, тому дане податкове повідомлення - рішення є неправомірним та підлягає скасування в частині суми податкового зобов'язання у розмірі 3669,55 грн., а в частині суми 5137,31 грн за період червень-грудень 2016 року податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно.

З урахуванням вищевикладеного адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до Луганського окружного адміністративного суду з даним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 682,40 грн. відповідно до квитанції № 226 від 25.11.2016, № 0.0.662356930.1 від 01.12.2016, № JBKLG1125L1RQ5 від 25.11.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, задоволено частково суд вважає за необхідне стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 841,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області №8 від 24.06.2016 в частині суми податкового зобов'язання у розмірі 3669,55 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області № 733-14 від 04.10.2016 в частині суми податкового боргу у розмірі 9 836,14 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (, адреса: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень у сумі 841,20 грн. (вісімсот сорок одна гривня 20 коп) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 24 лютого 2017 року.

Суддя С.В. Борзаниця