Справа № 741/1603/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 741/1603/16 Головуючий у 1-й інстанції: Дикий В.М. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Івченка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області про визнання протиправними дій та рішення про відмову в переведенні на пенсії по втраті годувальника,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області (далі - Відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення Відповідача від 08.12.2016 року №1142/01.15; зобов'язання Відповідача перевести Позивача з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника, з 01.12.2016 року, виходячи із розміру 50% від фактично отримуваної пенсії її чоловіком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії; судові витрати по справі покласти на Позивача.

Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області №1142/01.15 від 08 грудня 2016 року про відмову в переведенні ОСОБА_2 на пенсію у зв'язку з втратою годувальника;

зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області перевести ОСОБА_2 з пенсії по віку на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначивши їй з 1 грудня 2016 року пенсію у зв»язку з втратою годувальника в розмірі 50% від розміру пенсії, яку фактично отримував її чоловік ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії. Також, вирішено питання про розподіл судових витрат понесених Позивачем по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_2 згідно якого шлюб зареєстровано 02.06. 1979 року в рай відділі ЗАГС Чернігівської області, про що зроблений відповідний запис за №88.

Позивач з 08 червня 2013 року перебуває на обліку у Відповідача та отримує пенсію відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії складає 1159,44 грн.

Із копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Також матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 з 11.01.2014 року отримував пенсію відповідно Закону України «Про державну службу». За документами пенсійної справи його страховий стаж складав 43 роки 4 місяці 23 дні, у тому числі 25 років 5 місяців 17 днів роботи на державній службі. Розмір його пенсії визначено з розрахунку 80% від заробітної плати державного службовця. Станом на 01.08.2015 року розмір його пенсії становив 4043,83 грн.

02.12.2016 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою про переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідач рішенням від 08.12.2016 року №1142/01.15 у задоволенні заяви відмовив, оскільки відповідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

За приписами ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частинами 1, 3 ст. 45 вищевказаного Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідно ст. 36 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності. До непрацездатних осіб відноситься, у тому числі і дружина.

Позивач є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №, а тому має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох і більше непрацездатних членів сім'ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частинами.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа.

Відповідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Положеннями ст. 22, ч.1 ст. 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідач не заперечує про те, що ОСОБА_3 отримував пенсію з 11.01.2014 року відповідно Закону України «Про державну службу» за документами пенсійної справи його страховий стаж складав 43 роки 4 місяця 23 дні (в тому числі 25 років 5 місяців 17 днів - робота на державній службі), що підтверджується листом від 05.12.2016 року №28/03/В-2.

Між тим, посилання Відповідача на пункт 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, згідно з яким у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», є неприйнятним, виходячи з того, що ця норма врегульовує питання призначення нових пенсій, а не переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Крім того, слід звернути увагу, що доводи апелянта стосуються неможливості проведення перерахунку пенсії державного службовця у зв»язку зі зміною законодавства та зовсім не відносяться до предмету спору у цій адміністративній справі.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення суб'єкта владних повноважень про відмову у переведенні Позивача на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 24 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.