Справа № 161/13417/16-а.2-а/161/769/16
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року № 876/1222/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просив визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради в наданні йому статусу учасника війни та зобов'язати відповідача надати такий статус.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2016 позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з'ясування усіх обставин справи, що призвело до прийняття незаконного рішення. Посилається на те, що його як працівника ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» було залучено до забезпечення проведення антитерористичної операції в районі АТО. В період з квітня 2015 року до серпня 2015 року включно він безпосередньо брав участь в організації будівництва та проведенні робіт з будівництва військових об'єктів, що захищають неокуповану територію України від вторгнення незаконних збройних терористичних формувань «ДНР» в районі м. Маріуполя (сектор «М»). Абзацом 1 п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до учасників війни належать працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством. Постанова Кабінету Міністрів України від 23.09.2015, в якій передбачено наявність наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення працівників підприємств до АТО, була прийнята після закінчення перебування позивача в зоні АТО, тому її застосування до спірних правовідносин є неправомірним.

Апелянт просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2016 та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 був відряджений ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» у службове відрядження в м. Маріуполь, для виконання робіт пов'язаних з будівництвом фортифікаційних об'єктів з метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 № 107 «Деякі питання забезпечення у 2015 році будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави».

Перебування позивача у службовому відрядженні в м. Маріуполі підтверджується витягами з наказів керівника сектору «М», посвідченнями про відрядження, довідками Волинської обласної державної адміністрації, довідкою Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 19.07.2016 № 777/3/10348, копії яких долучені до матеріалів справи, та не заперечується відповідачем.

Як видно з протоколу засідання комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 30.08.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника війни у зв'язку з відсутністю документів про безпосереднє його залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, виходив з того, що підстави для надання позивачу статусу учасника війни відсутні, оскільки Антитерористичним центром при Службі безпеки України не підтверджено факт залучення та участі ОСОБА_1 у забезпеченні проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах проведення АТО.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує наступне.

Відповідно до п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками війни вважаються працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством.

Порядок надання статусу учасника війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі у забезпеченні проведення антитерористичної операції, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23.09.2015 № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам», пунктом 2 якої встановлено, що підставою для надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документи про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Як видно з матеріалів справи, зокрема, копій витягів з наказів про прибуття у відрядження, про вибуття з відрядження, копій посвідчень про відрядження, позивач перебував у м. Маріуполі у службовому відрядженні. Даних про те, що ОСОБА_1 направлявся у відрядження з метою безпосереднього залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення в наданих документах немає.

Крім того, відповідач 28.04.2016 звертався з листом до керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (АТЦ при СБУ) з проханням надіслати завірені витяги з наказів керівника АТЦ при СБУ про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення в тому числі й позивача ОСОБА_1

Згідно листа АТЦ при СБУ від 24.08.2016 № 33/5-9003 повідомлено Департамент соціальної політики Луцької міської ради, що працівники ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» не належать до суб'єктів боротьби з тероризмом, тому відсутні правові підстави для залучення їх до АТО керівником АТЦ.

Разом з тим, відповідно до ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», АТЦ при СБУ 12.05.2016 надіслало запит до Штабу АТО з метою підтвердження участі працівників, зокрема, ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» в АТО та подальшого їх включення до наказу керівника Штабу АТО.

14.07.2016 Штаб АТО листом № 5224ато повідомив про відсутність даних щодо виконання завдань АТО працівниками, зокрема, ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536», при цьому зазначив, що необхідна інформація стосовно виконання завдань АТО для потреб Збройних Сил України працівниками підприємства можливо відображена в актах виконання робіт, які зберігаються в Департаменті капітального будівництва Волинської обласної державної адміністрації.

Управлінням капітального будівництва Волинської обласної державної адміністрації листом від 08.12.2016 № 1178/1.1.5 на запит суду першої інстанції повідомлено, що ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» на умовах договору підряду здійснювало будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави. Місце виконання робіт - Донецька область, Володарський район, сектор «М» зони АТО.

Міністерством соціальної політики України 13.06.2016 № 123/172/172-16 також надано роз'яснення, що підставою для встановлення статусу учасника війни відповідно до п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» можуть бути лише документи визначені п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам».

Враховуючи відсутність документів про безпосереднє залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а також документів про направлення (прибуття) позивача у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення, відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 статусу учасника війни є обґрунтованою.

Службове відрядження ОСОБА_1 в м. Маріуполь Донецької області з метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2015 № 107 «Деякі питання забезпечення у 2015 році будівництва інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави» не можна вважати залученням до виконання завдань чи безпосередньою участю в АТО в районах її проведення.

Доводи апелянта в частині того, що в період його відрядження в м. Маріуполь Донецької області не існувало постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам», тому така не підлягає застосуванню, апеляційний суд до уваги взяти не може, оскільки на момент звернення позивача до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області питання надання статусу учасника війни вже було врегульовано даною постановою.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2016 року у справі № 161/13417/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлений 24.02.2017.