Справа № 816/1668/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2017-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1668/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Ясиновського І.Г., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Добробут" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Добробут" (надалі також - ТОВ АФ "Добробут", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 вересня 2016 року № .

В обґрунтування своїх позовних вимог представники позивача посилались на незгоду із висновками планової виїзної перевірки позивача, що набрала форму акту від 10.05.2016 № 160/16-31-14-01-09/32682703, зазначали, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з контрагентами мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Пояснювали, що придбані у ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія", ТОВ "Цукорагропром" експедиторські послуги, послуги з продажу цукру призначені для використання у господарській діяльності у межах виробництва сільськогосподарської продукції, а тому оплата за надані послуги та виплата заробітної плати працівникам підприємства здійснені зі спецрахунку та фінансовий результат їх придбання правомірно відображений у Податковій декларації з податку на додану вартість спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства (скороченій).

Відповідач позов не визнав, у наданих до суду письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ АФ "Добробут" повністю, посилаючись на обставини, встановлені перевіркою останнього та викладені у акті перевірки від 10.05.2016 № 160/16-31-14-01-09/32682703.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

А згідно з частиною шостою цієї ж статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу в письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За приписами частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та відсутність перешкод для розгляду справи по суті, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

ТОВ АФ "Добробут" зареєстровано як юридичну особу, .

Позивач перебуває на податковому обліку в Козельщинському відділені Кременчуцької ОДПІ та є платником податку на додану вартість (надалі також ПДВ) як суб'єкт спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

У період з 21.03.2016 по 29.04.2016 (термін проведення перевірки продовжувався з 18.04.2016 терміном на десять календарних днів відповідно до наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 14.04.2016 №395) посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області та Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлення від 16.03.2016 №421, №422, №423, №424, №425, №426, №427, №428, №435, №545, №546, відповідно до плану-графіка проведення планових перевірок суб'єктів господарювання та згідно наказу №236 від 10.03.2016 проведено виїзну планову перевірку ТОВ АФ "Добробут" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.07.2014 по 31.12.2015, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.07.2014 по 31.12.2015.

За наслідками проведеної перевірки ТОВ АФ "Добробут" відповідачем складено акт від 10.05.2016 № 160/16-31-14-01-09/32682703, яким зафіксовані порушення, зокрема,

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.188.1 ст.188, п. 198.3 ст.198, п.209.2, п.209.3, п.п.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства та/або спрямовується на спеціальний рахунок (Декларації спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) в сумі 4829203 грн., в т.ч. за: травень 2015 року в сумі 1438932 грн., червень 2015 року в сумі 2199200 грн., вересень 2015 року в сумі 856850 грн., жовтень 2015 року в сумі 111406 грн., листопад 2015 року в сумі 111406 грн., грудень 2015 року в сумі 111406 грн.;

- п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України та п. 3 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами суми податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11, ТОВ АФ "Добробут" використано не за цільовим призначенням пільгу з податку на додану вартість - код пільги 14010160 «Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні сільгосппідприємства згідно ст.209 ПКУ» в сумі 2834463,56 грн.

На підставі даних висновків акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 11495499,84 грн., в т.ч. основного платежу в розмірі 4829203 грн., штрафної санкції в розмірі 6666296,84 грн.

Не погодившись з встановленими порушеннями ТОВ АФ "Добробут" подано скаргу до ДФС України, за результатами розгляду якої рішенням від 11.08.2016 №17395/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2016 в частині врахування перевіркою висновків попереднього акту перевірки, яким зменшено від'ємне значення ПДВ, які спростовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.06.2016 №К/800/8871/146, і у відповідній частині штрафні санкції та скасовано в частині застосування перевіркою штрафних санкцій у розмірі 25% (повторність), в іншій частині зазначене повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно вищевказаного рішення ДФС України, ГУ ДФС у Полтавській області 12.09.2016 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 7827329,45 грн, з яких за основним платежем в розмірі 3427400 грн, застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4399929,45 грн.

Із даним рішенням позивач не погодився та оскаржив податкове повідомлення-рішення до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Спірні відносини стосуються правомірності визначення та відображення позивачем у податковій декларації з ПДВ (скорочена) за 2015 рік сум податкового кредиту зі сплати податку на додану вартість за наслідками отримання послуг з оренди цукрового заводу, обладнання на цукровому заводі, сільськогосподарської техніки для збору та навантаження буряків, отриманих від ТОВ «Астарта-Київ» на загальну суму 20564394 грн., в т.ч. ПДВ - 3427400 грн., а також нецільового використання пільги з ПДВ - код пільги 14010160 «Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні сільгосппідприємства згідно ст.209 ПКУ» в сумі 424814,94 грн. - на виплату заробітної плати та авансів працівникам підприємства, 1200000 грн. - за наслідками отримання послуг по експедируванню вантажів залізничним транспортом, наданих ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія" та 1209648,62 грн. на оплату комісійної винагороди комісіонеру - ТОВ "Цукорагропром".

На переконання відповідача, господарські операції ТОВ АФ "Добробут" з ТОВ «Астарта-Київ», безпідставно відображені у податковій звітності позивача з ПДВ (спеціальна декларація), оскільки товариство у 2015 році не отримувало доходу від операцій з вирощування, обробки та переробки цукрового буряку, відповідно відсутня база оподаткування операцій з постачання товарів (робіт, послуг), визначена п.п.188.1. ст. 188 Податкового кодексу України, що свідчить про невикористання у господарській діяльності орендованих основних засобів (цукрового заводу, обладнання та сільськогосподарської техніки).

Мотивуючи доводи нецільового використання пільги з ПДВ, контролюючий орган виходить із встановлення неправомірного використання коштів зі спецрахунку на виплату заробітної плати працівникам, які не відносяться до працівників основного і допоміжного виробництва, оплату послуг по експедируванню вантажів залізничним транспортом, наданих ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія", оплату комісійної винагороди комісіонеру - ТОВ "Цукорагропром" без наявності безпосереднього зв'язку таких виплат з веденням сільськогосподарської діяльності.

Оцінюючи наведені доводи контролюючого органу у їх сукупності з фактичними обставинами справи, суд виходить з такого.

Щодо господарських правовідносин ТОВ АФ "Добробут" з ТОВ «Астарта-Київ», суд встановив такі обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно договору оренди від 30.12.2014 №19/1214/22 позивач отримав в оренду у ТОВ «Астарта-Київ» в строкове платне користування нерухоме майно, визначене у додатку до договору, що розташоване за адресою: вул. миру,1, ст. Білики, Кобеляцький район, Полтавська область, бурякпункти: с. Руденківка, Новосанжарський район, про що останніми складено акти здачі-прийняття послуг по оренді цукрового заводу, обладнання та майна /т. 2 а.с. 156-165, 190-201/.

На підтвердження господарських операцій по оренді основних фондів позивачем було отримано від ТОВ фірма "Астарта-Київ" податкові накладні на загальну суму 20564394 грн., в т.ч. ПДВ 3427400 грн. /т. 2 а.с. 166-189/.

З номенклатури, вказаної у графі 3 податкових накладних вбачається, що предметом господарських операцій фактично є оренда нерухомого майна на цукровому заводі, які спрямовані на забезпечення господарської діяльності позивача.

На підставі даних податкових накладних позивач відніс до податкового кредиту Податкової декларації з ПДВ суб'єкта спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства суму податку у загальному розмірі 3427400 грн.

Позивачем оплату за оренду проведено в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями /т. 3 а.с. 27-30/.

Аналізуючи вищевказані первинні бухгалтерські документи, суд дійшов висновку, що вони мають всі необхідні реквізити для встановлення змісту, обсягу господарських операцій, осіб, які безпосередньо приймали участь у їх здійсненні, та інші встановлені вимогами законодавства до первинних документів для надання їм юридичної доказовості, та повністю відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Вся первинна документація оглянута судом та в копіях приєднана до матеріалів справи.

Представником позивача до матеріалів справи надано оборотно-сальдові відомості за перевіряємий період та дані складського обліку, з яких вбачається оприбуткування послуг, придбаних у ТОВ фірма "Астарта-Київ" /т. 2 а.с. 219-250, т. 3 а.с. 1-26/.

В акті перевірки ГУ ДФС у Полтавській області не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та його контрагентів, про несумісність предмету спірного правочину з напрямком господарської діяльності позивача.

Судовим розглядом встановлено, що послуги з оренди цукрового заводу були придбані позивачем для забезпечення одного з видів власної господарської діяльності, а саме: одержання прибутку від виробництва цукру, оскільки статутом ТОВ АФ "Добробут" затверджено, що предметом діяльності позивача також є і діяльність з виробництва цукру з цукрових буряків та сирцю, сухого жому, меляси, сирого жому, вапна, електроенергії, теплоенергії /т. 1 а.с. 131-156/.

В ході розгляду справи, представники позивача надавали пояснення, відповідно до яких у сезоні з 01.09.2015 по 01.09.2016 позивач не здійснював виробництво цукру, що було викликано економічними причинами. Однак, нерухоме майно, орендоване у ТОВ фірма "Астарта-Київ", використовувалося для зберігання нерозпроданого залишку цукру, виробленого з цукрового буряку врожаю 2014 року, та надання послуг зі зберігання цукру третім особам та його відвантаження. Крім того, позивач використовував гуртожиток, який є невід'ємною частиною майнового комплексу, для проживання працівників підприємства.

Отже, позивачем у 2015 році здійснювалося використання даного майна у господарській діяльності товариства та отримання позивачем майна в оренду у ТОВ АФ "Добробут" відповідає меті та змісту господарської діяльності товариства.

Суд враховує, що за наслідками відображення у бухгалтерському обліку підприємства господарських операцій з оренди нерухомого майна ТОВ фірма "Астарта-Київ" позивач сформував податковий кредит по Податковій декларації з ПДВ суб'єкта спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

Згідно з пунктом 209.1 статті 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно з пунктом 209.5 статті 209 Податкового кодексу України платник податку, який придбаває сільськогосподарські товари/послуги в сільськогосподарського підприємства, який обрав спеціальний режим оподаткування, має право збільшити податковий кредит на суму сплаченого (нарахованого) податку в загальному порядку.

При цьому відповідно до пункту 209.7 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

А приписами підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України визначено, що до виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, відносяться, в тому числі, товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання.

Таким чином, при визначенні напряму декларування сум податку на додану вартість визначальним є безпосереднє використання придбаних товарів/послуг у виробництві сільськогосподарської продукції.

У свою чергу, факт безпосереднього зв'язку використання придбаних товарів/послуг у виробництві сільськогосподарської продукції може бути встановлений з врахуванням якісних характеристик товарів/послуг, які б однозначно свідчили про призначення придбаних товарів/послуг для використання у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідали б змісту цієї діяльності.

Оскільки майновий комплекс цукрового заводу та обладнання до нього за своїм призначенням та якісними характеристиками безпосередньо можуть використовуватись у межах господарської діяльності з виготовлення сільськогосподарської продукції, суд дійшов висновку про правомірність віднесення до складу податкового кредиту податкової декларації щодо спеціального режиму оподаткування ПДВ суми податку у загальному розмірі 3427400 грн.

Відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, нараховані платником суми податку у межах спеціального режиму оподаткування не підлягають сплаті до державного бюджету, а відтак, завищення позивачем податкового кредиту не призвело до заниження податкових зобов'язань зі сплати ПДВ, що підлягають нарахуванню та сплаті до державного бюджету.

За приписами підпункту 54.3.2. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Оскільки податок за скороченою декларацією не підлягає перерахуванню до бюджету, відповідно ці кошти не підпадають під поняття грошового або податкового зобов'язання позивача.

Подані ТОВ АФ "Добробут" декларації (її форма та порядок заповнення) не передбачають розрахунки з бюджетом, внаслідок чого податкові зобов'язання, які виникають за даними деклараціями не можуть визначатися як податкові (або грошові) зобов'язання до бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.04.2013 №К/9991/66899/12 у справі за позовом ТОВ УГСП "Афіни" до Нижньосірогозької ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Оскільки платник податку перебуває на спеціальному режимі оподаткування, то за наслідками зменшення податкового кредиту за скороченою декларацією не виникне зобов'язання сплатити ПДВ до бюджету, а тому підстави для збільшення ТОВ АФ "Добробут" грошових зобов'язань зі сплати ПДВ по основному зобов'язанню на суму 3427400 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 856850 грн. - відсутні, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині є неправомірним та підлягає скасуванню.

Стосовно висновків перевірки щодо нецільового використання ТОВ АФ "Добробут" грошових коштів зі спецрахунку на суму 424814,94 грн. за рахунок виплати заробітної плати та авансів працівникам підприємства, 1200000 грн. - за наслідками отримання послуг по експедируванню вантажів залізничним транспортом, наданих ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія" та 1209648,62 грн. на оплату комісійної винагороди комісіонеру - ТОВ "Цукорагропром", судом встановлено наступне.

З 1 січня 2011 року відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11 затверджений Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 вищевказаного Порядку сума ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) сільськогосподарським підприємством відповідно до податкової декларації за операціями з постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, тобто різниця між сумою податкового зобов'язання за звітний (податковий) період та сумою податкового кредиту за такий період перераховується сільськогосподарським підприємством з поточного рахунка на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми податку на додану вартість до державного бюджету.

Згідно пп. 209.15.1. п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит:

а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції; зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління; знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь; розділ м'яса для товарної кондиції.

Таким чином, цільовим використанням акумульованих коштів зі спеціального рахунку є фінансування витрат сільськогосподарського підприємства, пов'язаних безпосередньо з веденням сільськогосподарської діяльності, тобто кошти використовуються для компенсації виробничих факторів та інших виробничих цілей.

Згідно пп. 1 п. 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, а починаючи з 1 січня 2017 року перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства.

У разі нецільового використання суми податку на додану вартість сільськогосподарське підприємство несе відповідальність відповідно до законодавства.

Згідно ведення бухгалтерського обліку до витрат на виробництво сільгосппродукції відносяться витрати на оплату праці та відрахування працівників, що зайняті безпосередньо на виробництві сільгосппродукції по закінченню кожного місяця і відображається на рахунках 23 класу. А витрати на оплату праці спеціалістів (ІТР) та службовців по закінченню року.

Витрати на заробітну плату і витрати на ЄСВ згідно до стандартів бухгалтерського обліку включаються в собівартість виробленої продукції.

Судом встановлено, що за рахунок коштів на спецрахунку ТОВ АФ "Добробут" сплатило заробітну плату працівникам, безпосередньо зайнятим виробництвом продукції рослинництва та тваринництва (агрономам, садівникам, рільникам, пастухам, дояркам, трактористам, комбайнерам, столярам, комірникам, механікам, електрикам та ін.), та заробітну плату працівникам, професій супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, зокрема, з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (керівники, бухгалтери, інженер з нормування праці, робітник на низькокваліфікоованих ручних роботах та ін.).

В матеріалах справи містяться копії нарядів на відрядну роботу (для бригади) та копії табелю робочого часу з описом виконаної роботи працівниками позивача, які були безпосередньо зайняті виробництвом продукції рослинництва та тваринництва /т. 8 а.с. 238-250, т.9 а.с. 1-64/.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що кошти у сумі 424814,94 грн. використані ТОВ АФ "Добробут" за цільовим призначенням так як сплачені на потреби, що відносяться до виробничих цілей підприємства. Відповідно ГУ ДФС у Полтавській області неправомірно застосовано штрафну санкцію, згідно до п.123.2 ст. 123 Податкового кодексу України, у розмірі 106203,74 грн.

Щодо доводів відповідача про нецільове використання ТОВ АФ "Добробут" грошових коштів зі спецрахунку на оплату вартості транспортно-експедиційних послуг, отриманих позивачем від ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія" в розмірі 1200000 грн. та виплати комісійної винагороди ТОВ "Цукорагропром" в розмірі 1209648,62 грн., нарахування штрафних санкцій в сумі 300000 грн. та в сумі 302412,15 грн. відповідно, суд зазначає наступне.

Податковий орган вважає, що транспортно-експедиційні послуги не відносяться до виробничих факторів, а тому безпідставно суми отримані по цій операції віднесені позивачем до податкового кредиту спецдекларації з ПДВ.

Судом встановлено, що у грудні 2015 року позивач та ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія" мали фінансово-господарські взаємовідносини щодо надання позивачу послуг по експедируванню вантажів залізничним транспортом на підставі договору від 14.03.2013 №61/03-13, що підтверджується актами виконаних робіт, платіжними дорученнями на оплату послуг, копією звіту форми 50-сг за 2015 рік та оборотно-сальдовими відомостями за рах. 271 щодо наявності у позивача пшениці власного виробництва. Факт вказаних перевезень підтверджено також копіями залізничних накладних на транспортування пшениці /т. 5 а.с.153-250, т. 6 а.с.1-8, 252, т.7 а.с. 16-101/.

Вищевказані послуги придбані позивачем з метою транспортування власновирощеної пшениці, від станцій Кобеляки, Ганнівка Південної залізниці до станції Одеса-порт згідно із договором транспортного експедирування від 14.03.2013 №61/03-13, що підтверджується матеріалами справи.

Також, матеріалами адміністративної справи підтверджується, що між ТОВ АФ "Добробут" (комітент) та ТОВ "Цукорагропром" (комісіонер) 22.10.2012 укладено договір комісії №4ЦА/1012/05, згідно якого визначено, що комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за комісійну плату здійснити в інтересах останнього від свого імені, але за рахунок комітента договір з продажу цукру /т.6 а.с.9-12/.

Факт передачі позивачем власновиробленого цукру на комісію підтверджується видатковими накладними та актами інвентаризації цукру на складах ТОВ АФ "Добробут" за 2015 рік.

За результатами надання послуг з реалізації цукру ТОВ "Цукорагропром" було видано ТОВ АФ "Добробут" акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за липень-грудень 2015 року, звіти комісіонера за липень-грудень 2015 року /т. 6 а.с. 13-68/.

За результатами дослідження матеріалів справи, судом не встановлено наміру отримати за вищевказаними договорами інший результат, ніж отримання послуг щодо перевезення вантажу у позивача та укладення договору з продажу цукру.

Позивачем доведено виконання на його користь вищевказаних послуг, надано належним чином складені первинні документи по господарським операціям, докази оплати послуг.

Податковий орган не надав доказів, що вказані операції мали фіктивний чи безтоварний характер, та не довів використання послуг не за призначенням об'єкту оподатковування.

Позивач є сільськогосподарським товаровиробником, основним видом діяльності якого, крім іншого, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, виробництво цукру, оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /т.1 а.с.149-151/. Право на використання спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства підтверджено також свідоцтвом про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування ПДВ.

Матеріалами справи підтверджено, що пшениця, яка перевозилася ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія" у перевіряємому періоді, була вирощена безпосередньо позивачем та ним безпосередньо реалізована покупцю, що підтверджується копією звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2015 року.

Таким чином отримані від ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія", ТОВ "Цукорагропром" послуги були безпосередньо пов'язані з виробництвом та реалізацією сільськогосподарської продукції позивача.

Отже, послуги транспортування пшениці від ТОВ АФ "Добробут" до покупців, надані ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія", а також виплата комісійної винагороди ТОВ "Цукорагропром" правомірно віднесені до виробничих факторів та відображені позивачем у спеціальній (скороченій) декларації з податку на додану вартість.

З цих підстав суд дійшов висновку, що кошти в сумі 1200000 грн та 1209648,62 грн було використано за цільовим призначенням, а тому дії відповідача щодо нарахування коштів в сумі 1200000 грн та 1209648,62 грн. + 25% штрафу (згідно до п.123.2 ст. 123 Податкового кодексу України) в розмірі 300000 грн та 302412,15 грн відповідно є неправомірними.

Таким чином, висновки перевірки позивача щодо нецільового використання ТОВ АФ "Добробут" грошових коштів зі спецрахунку на виплату заробітної плати та авансів працівникам підприємства, за наслідками отримання послуг по експедируванню вантажів залізничним транспортом, наданих ТОВ "Українська транспортно-експедиторська компанія" та на оплату комісійної винагороди комісіонеру - ТОВ "Цукорагропром" не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Інших порушень правил формування податкового кредиту відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12 вересня 2016 року № було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Добробут" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області від 12 вересня 2016 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Добробут" витрати зі сплати судового збору в розмірі 117409,93 грн. (сто сімнадцять тисяч чотириста дев'ять гривень дев'яносто три копійки).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Суддя І.Г. Ясиновський