Справа № 595/248/17
Суддя: Федорончук В. Б.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/248/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу, мотивуючи тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені законодавством, а саме на разову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком щорічно до 5 травня, як це передбачено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В судове засідання позивач не зявився, однак, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, однак, згідно поданої заяви, позовні вимоги заперечилаі просить суд справу розглядати у її відсутності. Із заперечення на позов вбачається, що ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації здійснило виплату разової грошової допомоги відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в межах бюджетних призначень, у розмірі 920 гривень. Згідно п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України» норми і положення статей12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Таким чином, позов безпідставний, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

З копії посвідчення серії АА №547934 від 04.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації від 20.12.2016 року №06-05/4949, ОСОБА_1 було виплачено в червні 2016 році допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня у розмірі 920 гривень.

Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року 1074 гривні, а з 1 травня 2016 року 1130 гривень.

Водночас ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації здійснило виплату позивачу допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 920 грн., тобто у розмірі меншому, ніж гарантовано законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, позивач просить: визнати бездіяльність відповідача щодо нарахування йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік протиправною, зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації здійснити перерахунок та нарахувати щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідач у своєму запереченні посилається на статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, згідно якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Проте таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінет Міністрів України у постанові від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установив, що в 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн.

Отже, на час виплати ОСОБА_1 у червні 2016 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанова Кабінету Міністрів України від 02,03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу.

Крім того, посилання представника відповідача на п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України», яким встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, суперечить положенням Конституції України. Так, Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Через своє спеціальне призначення Бюджетний кодекс України не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя.

Конституція України не надає Бюджетному кодексу України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Окрім того, ст.22 Конституції України визначає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. А згідно ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Виходячи з викладеного при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 та п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України» є таким, що звужує обсяг передбачених законом та гарантованих Конституцією України прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких обставин дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік не в повному розмірі, встановленому статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік слід визнати протиправними, та з урахуванням положень п.2 ч.2 ст.162 КАС України зобов'язати відповідача відновити порушене право позивача на належний розмір разової грошової допомоги.

Керуючись ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.8,11,70,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації щодо недоплати учаснику бойових дій ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік.

Зобов`язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік учаснику бойових дій ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730 гривень.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_3