Справа № 587/973/16-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 р.Справа № 587/973/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Бенедик А.П.
Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.
за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Святець Олександра Миколайовича на постанову Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2016р. по справі №587/973/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи;
- зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України обчислити пенсію виходячи із заробітної плати розміром 642,71 крб. отриманої за 8 (вісім) відпрацьованих днів в зоні відчуження в лютому місяці 1986 року, відповідно до пп. 4 п. 3 постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням виплачених сум починаючи з моменту подання заяви про перерахунок пенсії, тобто з 02 грудня 2014 року.
Постановою Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2016 року в задоволенні позову було відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, представником ОСОБА_1 - Святець Олександром Миколайовичем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, не вірне встановлення судом обставин, що мають значення для справи та невірне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення невірного рішення по справі.
Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об`єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Відповідач надав клопотання, в якому просив розглянути справу без участі його представника.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що у 1987 році ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з комунальним підприємством Шляхрембуд Сумської міської ради на посаді асфальтировщика, з погодинною тарифною ставкою оплати праці 0,629 крб.
Після загальновідомих подій на Чорнобильській АЕС позивача з підприємства було призвано через військовий комісаріат на військові збори для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У період часу з 06.01.1987 року по 09.04.1987 року ОСОБА_2 в складі військової частини №61753 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (в ІІІ зоні небезпеки).
На даний час позивач має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, III групу інвалідності, захворювання пов`язано з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком.
30.10.2014 року комунальним підприємством Шляхрембуд Сумської міської ради надано ОСОБА_3 довідку про заробітну плату №97 за час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період часу з 06.01.1987 року по 10.04.1987 року.
02.12.2014 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду в Сумському районі Сумської області про перерахунок пенсії на підставі вказаної вище довідки про заробітну плату.
Листом №6785/03-20 від 05.12.2014 року ОСОБА_4 було відмовлено у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки №97 від 30.10.2014 року про заробітну плату у зв`язку з тим, що відсутні підстави для перерахунку пенсії.
Позивач не погодився з відмовою в перерахунку його пенсії відповідно до довідки №97 від 30.10.2014 року про заробітну плату, звернувся до суду.
Постановою Сумського районного суду Сумської області від 11.03.2015р. по справі № 587/419/15-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року, адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області щодо відмови в перерахунку пенсії особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС І (першої) категорії, інваліду III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу, відповідно до довідки про заробітну плату №97 від 30.10.2014 року наданої, комунальним підприємством Шляхрембуд Сумської міської ради.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі Сумської області обчислити пенсію позивачу, на підставі довідки про заробітну плату №97 від 30.10.2014 року, наданої комунальним підприємством Шляхрембуд Сумської міської ради, та здійснити перерахунок і виплату державної пенсії з врахуванням виплачених сум, починаючи з моменту подання заяви про перерахунок пенсії, тобто з 02 грудня 2014 року.
Вдповідачем був проведений позивачу перерахунок у відповідності до вимог пп. 3 п. 3 та п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Сумського районного суду Сумської області від 11.03.2015 р. по справі 587/419/15-а з урахуванням заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Не погоджуючись із правомірністю проведеного перерахунку, позивач неодноразово звертався до відповідача із відповідними зверненнями, на які отримав відмови.
Позивач, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість. Також суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює порядок визначення категорій зон радіоактивного забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до ст. 49 вищенаведеного Закону України, пенсії особам, віднесеним до 1 категорії, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210.
Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (п.2 Порядку № 1210).
Згідно з пп.3 п.3 Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Відповідно до п.п 4 п. 3 зазначеного Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
Відповідно до ч. 7 Порядку № 1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Згідно архівної довідки від 02.09.2011 року №58926 встановлено, що ОСОБА_2 в складі військової частини № НОМЕР_1 у період з 06.01.1987 року по 09.04.1987 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджений постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року № 106.
Військова частина № НОМЕР_1 дислокувалася в с. Корогод, яке, відповідно до зазначеної постанови, також відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів зазначає, що постановою Сумського районного суду Сумської області від 11.03.2015р. по справі № 587/419/15-а яка набрала законної сили, підтверджено, що позивач з 06.01.1987 року по 09.04.1987 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні небезпеки №3, в інших зонах небезпеки виконання робіт ОСОБА_4 не значиться.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КАС України, вказані обставини не підлягають додатковому доказуванню.
Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач працював два повних місяці на території зони радіоактивного забруднення, а саме: лютий та березень 1986 року.
Отже враховуючи, що позивач пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, колегія суддів дійшла висновку, що пенсія йому має обчислюватись виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці роботи підряд у зоні відчуження, як визначено пп.3 п.3 Порядку № 1210.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з правомірністю дій відповідача щодо обчислення та нарахування позивачу пенсії.
Посилання заявника апеляційної скарги на необхідність застосування при перерахунку пенсії позивачу положень п.п 4 п. 3 Порядку № 1210, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно вказаних положень, необхідною умовою для перерахунку пенсії в даному випадку є факт роботи у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках. В свою чергу, як вже було встановлено, позивач працював два повних місяці підряд на території зони радіоактивного забруднення, а саме: лютий та березень 1986 року.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії.
Разом з тим, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що виявилось у наступному.
Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.
Так, відповідно до ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом 23.05.2016 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких КАС України передбачено 6 місяців.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги за період з 02.12.2014 року.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об`єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Однак позивачем до суду першої інстанції не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду із позовними вимогами про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за період з 02.12.2014 року по 22.11.2015 року включно.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що про порушення свої прав він дізнався лише у після отримання відповіді відповідача на звернення від 13.04.2016 року №35588/С-1, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач, перебуваючи на обліку в Сумському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області був обізнаний про розмір пенсії та у випадку незгоди з діями відповідача, мав можливість вчасно звернутись до суду із відповідним позовом.
Будь-яких інших доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не повідомлено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України закріплено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Таким чином, ухвалюючи оскаржувану постанову про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за період з 02.12.2014 року по 22.11.2015 року включно, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки в даному випадку має бути постановлена ухвала про залишення вказаної частини позовних вимог без розгляду.
У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України, за насідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження по справі.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що постанова Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2016р. по справі №587/973/16-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за період з 02.12.2014 року по 22.11.2015 року включно не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нової ухвали про залишення без розгляду вказаної частини позовних вимог.
В іншій частині постанова Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2016р. по справі №587/973/16-а скасуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Святець Олександра Миколайовича задовольнити частково.
Постанову Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2016р. по справі №587/973/16-а скасувати в частині відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання перерахунку пенсії за період з 02.12.2014 року по 22.11.2015 року.
Прийняти в цій частині ухвалу, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання перерахунку пенсії за період з 02.12.2014 року по 22.11.2015 року залишити без розгляду.
В іншій частині постанову Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2016р. по справі №587/973/16-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2017 р.