Справа № 127/23097/16-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/73/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача - адвоката Казеко О.І.,

представника відповідача Лепетухи Я.В.,

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до мирової угоди, затвердженої ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року у цивільній справі №124/1158/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, шляхом визнання права власності на частку нерухомого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності позивачу належить 13/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Іншим співласником вказаного будинку є ОСОБА_9, якому належить 12/25 частки.

24.10.2016 року позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої 13/25 частки житлового будинку, які належали позивачу, зареєстровані за ОСОБА_4, а підставою для виникнення права власності є свідоцтво про право власності на будівлю, серія та номер: НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 09.04.1992 року.

Однак, на думку позивача, дані обставини не відповідають дійсності. Так, дійсно, станом на 09.04.1992 року ОСОБА_4 належало спірне будинковолодіння на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, серія та номер: НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 09.04.1992 року. Проте, як вбачається зі зворотньої сторони даного свідоцтва ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Теплею Н.Я. 26.06.2000 року за реєстровим №1192, відчужено 12/25 частки будинковолодіння ОСОБА_12 А тому, станом на 26.06.2000 року ОСОБА_4 належало 13/25 частки вказаного будинку з господарськими будівлями.

В послідуючому рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2007 року у цивільній справі №2-4961/07 за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку будинковолодіння та частку присадибної земельної ділянки, визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/2 частки у 13/25 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року у цивільній справі №124/1158/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, шляхом визнання права власності на частку нерухомого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визано мирову угоду між сторонами, згідно умов якої ОСОБА_6 приймає від ОСОБА_8 виконання зобов'язань згідно договору позики від 12.10.2010 року, вважає зобов'язання ОСОБА_8 за даним договором позики виконаним, а наявний борг погашеним у повному обсязі. В той час, як ОСОБА_8 визнає за ОСОБА_6 право загалом на 13/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06.06.2016 року ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. На сьогодні дана справа перебуває на розгляді у Вінницькому міському судді Вінницької області.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.02.2007 року у цивільній справі №2-1486/07 за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_14 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, між сторонами затверджено мирову угоду, відповідно до змісту якої ОСОБА_4 згоден віддати і оформити як приватну власність ОСОБА_9 та ОСОБА_14 13/25 частки житлового будинку (квартира №1) будинковолодіння АДРЕСА_1, а також земельну ділянку, площею 0,0589 га.

А тому, на думку позивача, з огляду на вищевикладене ОСОБА_4 взагалі не має права власності у будинковолодінні АДРЕСА_1, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому просив скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 на 13/25 частки будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Казеко О.І. позовні вимоги підтримала повністю та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю Лепетуха Я.В. позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_8, не заперечувала протии задоволення позовних вимог позивача.

Третя особа без самостійних виог щодо предмету спору ОСОБА_4, представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_9 за довіреністю ОСОБА_5 заперечували протии задоволення позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що станом на 09.04.1992 року ОСОБА_4 належало 100% спірного будинковолодіння АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю НОМЕР_1 від 09.04.1992 року, виданого викнавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів 09.04.1992 року (а.с.168).

Проте, як вбачається зі зворотньої сторони даного свідоцтва ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Теплею Н.Я. 26.06.2000 року за реєстровим №1192, відчужено 12/25 частки будинковолодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_12 (а.с.169 т.1). А тому, станом на 26.06.2000 року ОСОБА_4 належало 13/25 частки вказаного будинку з господарськими будівлями.

В послідуючому рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2007 року у цивільній справі №2-4961/07 за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку будинковолодіння та частку присадибної земельної ділянки, визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/2 частки у 13/25 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.191 т.1).

Таким чином, з огляду на вищевикладене частка ОСОБА_4 у спірному будинковолодінні становить 13/50 (1/2 від 13/25).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

А тому, 05.07.2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та проведено державну реєстрацію права власності на 13/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю НОМЕР_1 від 09.04.1992 року, виданого викнавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів 09.04.1992 року (а.с.146, 149 т.1).

З огляду на вище встановлені обставини суд дійшов обґрунтованого висновку про дотримання державним реєстратором порядку проведення державної реєстрації прав, передбаченого ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстав, передбачених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для відмови в державній реєстрації прав ОСОБА_4 суд не вбачає.

Що ж стосується думок та тверджень позивача та його представника в судовому засіданні, що відповідно до мирової угоди, затвердженої ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року у цивільній справі №124/1158/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, шляхом визнання права власності на частку нерухомого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності позивачу належить 13/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.60-64 т.1), то суд вважає останні безпідставними та такими, що не відповідають дійсності з наступних міркувань.

Так, ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року у цивільній справі №124/1158/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, шляхом визнання права власності на частку нерухомого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визано мирову угоду між сторонами, згідно умов якої ОСОБА_6 приймає від ОСОБА_8 виконання зобов'язань згідно договору позики від 12.10.2010 року, вважає зобов'язання ОСОБА_8 за даним договором позики виконаним, а наявний борг погашеним у повному обсязі. В той час, як ОСОБА_8 визнає за ОСОБА_6 право загалом на 13/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.60-64 т.1).

Разом з тим, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06.06.2016 року ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.65-66 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2016 року первісний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, шляхом визнання права власності на частку нерухомого майна та зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності - залишено без розгляду (а.с.67 т.1).

Таким чином, позивач не являється власником (співвласником) житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки обставин щодо переходу права власності на будинковолодіння за ним судом не встановлено, також така інформація відсутня як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так і в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Орім того, ухвала Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.02.2007 року у цивільній справі №2-1486/07 за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_14 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, між сторонами затверджено мирову угоду, відповідно до змісту якої ОСОБА_4 згоден віддати і оформити як приватну власність ОСОБА_9 та ОСОБА_14 13/25 частки житлового будинку (квартира №1) будинковолодіння АДРЕСА_1, а також земельну ділянку, площею 0,0589 га. не являється правовстановлюючим документом та не свідчить про перехід права власності 13/25 частки житлового будинку (квартира №1) будинковолодіння АДРЕСА_1 від ОСОБА_4 до ОСОБА_9 та ОСОБА_14, оскільки в установленному законом порядку державна реєстрація права власності не відбулась (а.с.13 т.1).

Суд звертає увагу, що неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах, що регламентовано ст.ст. 55, 124 Конституції України.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Натомість, в даній справі позивач не надає жодних пояснень в чому полягає його порушене право. Як наслідок, позивачем не наведено, а судом не встановлено, порушеного права позивача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 10, 18, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.2, 4, 6-12, 71, 94, 116, 122, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: