Справа № 820/6850/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р.Справа № 820/6850/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Геобудпроект" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. по справі № 820/6850/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області , Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області , треті особи - Південна міська рада Харківського району Харківської області , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Геобудпроект" , ОСОБА_3 -

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Люботині і Харківському районі Харківської області, треті особи: Південноміська рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 , в якому просила суд:

- визнати незаконними дії державного реєстратора Міськрайонного управління Держкомзему в м. Люботині і Харківському районі Харківської області щодо внесення відомостей до електронного реєстру Державного земельного кадастру, перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства та присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці АДРЕСА_2 при реєстрації земельної ділянки;

- зобов'язати Міськрайонне управління Держкомзему в м. Люботин і Харківському районі Харківської області скасувати реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2 та вилучити з електронного реєстру Державного земельного кадастру та поземельної книги відомості про її реєстрацію, координати та кадастровий номер земельної ділянки АДРЕСА_2.

03 жовтня 2013 року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, та просила:

- визнати незаконними дії управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області щодо надання дозволу на внесення відомостей до електронного реєстру Державного земельного кадастру, перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства та визначення кадастрового номеру земельної ділянки АДРЕСА_2;

- зобов'язати управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області вилучити з електронного реєстру Державного земельного кадастру дані про земельну ділянку АДРЕСА_2.

В обґрунтування позову вказувала на те, що відповідачем неправомірно та необґрунтовано вчинено дії щодо надання дозволу на внесення відомостей до електронного реєстру Державного земельного кадастру, перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства та визначення кадастрового номеру земельної ділянки АДРЕСА_2, в зв'язку з чим, на її думку, вказана інформація підлягає вилученню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2013 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2013 року скасовано, а справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області, треті особи: Південна міська рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

17.08.2016 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції уточнену позовну заяву, в якій просила суд:

- визнати дії державного кадастрового реєстратора Степанова С.М. щодо внесення відомостей до електронного реєстру Державного земельного кадастру, складання протоколу перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства, визначення кадастрового номеру земельної ділянки АДРЕСА_2 та внесення його до електронного реєстру - незаконними;

- зобов'язати Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2, як таку, що здійснена з порушенням земельного законодавства та анулювати і вилучити прийнятий електронний документ з бази даних державного земельного кадастру (т.3 а.с. 30-33).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2016р. замінено відповідача по справі №820/6850/13-а, а саме: Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області на Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області (вул. Короленка, 16, 8 поверх. м. Харків, 61003). Залучено в якості другого відповідача Степанова Сергія Миколайовича, державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області (вул. Короленка, 16, 8 поверх. м. Харків, 61003).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2016р. залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Геобудпроект" (, вул. Крупської, буд. 15.сел. Песочин, Харківської обл.,62416) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

17.10.2016 року ОСОБА_1 подала до Харківського окружного адміністративного суду уточнену позовну заяву, в якій просила:

- визнати дії державного кадастрового реєстратора Степанова С.М. щодо внесення відомостей до електронного реєстру Державного земельного кадастру, складання протоколу перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства, визначення кадастрового номеру НОМЕР_1 земельній ділянці АДРЕСА_2 від 11.07.2012р., який внесено до автоматизованої системи 11.07.2012р. - незаконними;

- визнати дії державного кадастрового реєстратора Степанова С.М. при реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на підставі технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості від 02.12.2013р., складеною ТОВ "Геобудпроект", перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства - незаконними ( т.3 а.с.118-123).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії державного кадастрового реєстратора Степанова Сергія Миколайовича щодо внесення відомостей до електронного реєстру Державного земельного кадастру, складання протоколу перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства, визначення кадастрового номеру НОМЕР_1 земельній ділянці АДРЕСА_2 від 11.07.2012 року, який внесено до автоматизованої системи 11.07.2012 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та визнати дії державного кадастрового реєстратора Степанова Сергія Миколайовича при реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на підставі технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості від 02.12.2013р., складеної ТОВ "Геобудпроект", перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства - незаконними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геобудпроект" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

До суду апеляційної інстанції третя особа - ОСОБА_3 - надала письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції змінити та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_5 - надала до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції змінити та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Геобудпроект" - надало до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог - без змін.

Позивач та її представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили апеляційну скаргу задовольнити, проти апеляційної скарги ТОВ "Геобудпроект" - заперечували.

Представник третьої особи - ТОВ "Геобудпроект" - у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила апеляційну скаргу задовольнити, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечувала.

Третя особа та представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції змінити та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином.

Частиною 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, переглянувши в межах апеляційних скарг постанову суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням виконавчого комітету Південної міської ради Харківського району Харківської області від 13.04.1993 року №167 "Про передачу в приватну власність земельної ділянки раніш закріпленої за домоволодінням АДРЕСА_2" , зокрема, передано у приватну власність гр. ОСОБА_1 раніше закріплену за її домоволодінням АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 600 кв. м., а також із фонду земель Південноміської ради - земельну ділянку площею 400 кв. м. для обслуговування житлового будинку літ "А-1" вищевказаного домоволодіння (т.1 а.с. 156).

Крім того, рішенням виконавчого комітету Південної міської ради Харківського району Харківської області від 11.11.1997 року №484 "Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1, у АДРЕСА_2" передано гр. ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,005 га. для ведення особистого підсобного господарства у АДРЕСА_2, з видачею державного акту на право приватної власності на землю ( т.1 а.с. 146).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_1 на підставі рішень виконавчого комітету Південної міської ради Харківського району Харківської області від 11.11.1997 року №484 та від 13.04.1993 року №167 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1050 га. (т.1 а.с.147).

05.04.2013 року між ОСОБА_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Охоронно-юридичне управління "Закон і Захист" (виконавець) було укладено договір №8/13 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до якого виконавець зобов'язується виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування капітальної споруди - вигрібної ями, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ( т.1 а.с.159-161).

На звернення ОСОБА_1 щодо затвердження акту погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 відповідно до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом викупу) для обслуговування капітальної споруди - вигрібної ями Південноміська рада Харківського району Харківської області листом від 03.07.2013 року повідомила ОСОБА_1, що інформація щодо земельної ділянки, на території якої знаходиться ця капітальна споруда, внесена до Державного земельного кадастру, у зв'язку з чим Південноміська рада немає змоги затвердити цей Акт погодження меж до усунення перетину ( т.1 а.с.13).

Як убачається із акту узгоджувальної комісії по вирішенню конфліктних ситуацій з питань земельних відносин між фізичними та юридичними особами Південноміської ради від 04.07.2013 року, під час виїзду на місцевість встановлено розбіжність у даних технічних паспортів на житлові будинки за адресами АДРЕСА_2, а саме: зливна яма, що за документами належить ОСОБА_1, відображена лише в її техпаспорті. Також встановлено факт реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_2 у державному земельному кадастрі без підпису суміжного землевласника ( т.1 а.с.8).

Рішенням Південноміської ради Харківського району Харківської області XVII сесії V скликання від 04.07.2008 року надано дозвіл гр. ОСОБА_5, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на розробку технічної документації по передачі у власність земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_2, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ( т.2 а.с.195).

03.12.2013 року між ОСОБА_5 та ТОВ "Геобудпроект" підписано технічне завдання на виконання робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 ( т.2 а.с. 191).

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 вбачається, що кадастровий номер НОМЕР_1 визначено та внесено до автоматизованої системи 11.07.2012 року (т. 1 а.с. 73).

Із матеріалів справи вбачається, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 державним кадастровим реєстратором Степановим С.М. внесені до Державного земельного кадастру 22.01.2014 року під час реєстрації земельної АДРЕСА_2 ( т.2 а.с.104).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за ОСОБА_3 зареєстрована на праві власності земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0929 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15901204 від 18.09.2014 р. ( т.3 а.с.124).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визначення територіальним органом Держземагенства кадастрового номера земельної ділянки у зв'язку з невідповідністю документації із землеустрою вимогам статті 29 Закону України "Про землеустрій", а саме: відсутність в обмінному файлі інформації про акт погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та (або) землекористувачами без фактичної наявності цього акта у паперовій формі в пакеті документації із землеустрою, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора Степанова Сергія Миколайовича щодо внесення відомостей до електронного реєстру Державного земельного кадастру, складання протоколу перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства, визначення кадастрового номеру НОМЕР_1 земельній ділянці АДРЕСА_2 від 11.07.2012 року, який внесено до автоматизованої системи 11.07.2012 року у зв'язку з їх невідповідністю вимогам законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Відмовляючи в решті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги щодо визнання незаконними дій державного кадастрового реєстратора при реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості від 02.12.2013 року є такими, що фактично виходять за межі предмету позову, а тому судом не розглядаються.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Між тим, оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

Спір у справі, що розглядається, стосується оскарження державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка розташована у АДРЕСА_2, за ОСОБА_5, тобто, цивільного права, а отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено щодо реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких між позивачем та третьою особою існує спір про право цивільне, в межах якого (за наявності для цього підстав) можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із оскарженням державної реєстрації прав на земельну ділянку, тому колегія суддів дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судом за правилами цивільного процесуального законодавства.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього кодексу.

Оскільки суд першої інстанції помилково розглянув справу у порядку адміністративного судочинства, то ухвалене в адміністративній справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 157, ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ч.1 ст. 198, ст. 203, п.4 ч.1 ст. 205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Геобудпроект" задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2016р. по справі № 820/6850/13-а скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області , Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області треті особи Південна міська рада Харківського району Харківської області , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Геобудпроект" , ОСОБА_3 - про визнання дій незаконними закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2017 р.