Справа № 206/7229/16-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/7229/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"22" лютого 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя: Сухоруков А.О.,

при секретарі: Ременяк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, про визнання бездіяльності щодо непризначення пенсії протиправною, зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2016 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним адміністративним позовом.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за статусом є громадянином України, з постійним місцем проживання на консульському обліку в Німеччині. З 2000р. та на даний момент проживає в Німеччині, до переїзду проживав в Самарському районі м. Дніпропетровська, та в Пенсійний фонд Самарського району сплачував всі необхідні внески із солідарної системи за місцем проживання до моменту звільнення з останнього місця роботи та до переїзду до Німеччини. При звільненні з останнього місця роботи в трудовій книжці 28.08.2000 р. зроблено запис звільнений за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України у зв'язку з виїздом. До переїзду у Німеччину, останнім місцем реєстрації заявника було: АДРЕСА_1. При настанні умов призначення пенсії,а саме, маючи загальний трудовий стаж на території України близько 30 років, з яких пільговий трудовий стаж більше 17 років на шкідливому виробництві, позивач ОСОБА_1 звернувся до територіального Пенсійного органу, а саме, до Пенсійного фонду Самарського району м. Дніпропетровську з питанням призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням компенсації з ІНФОРМАЦІЯ_2. (дата, на яку виконалось 55 років), та за запропонованою районним керівником фонду формою склав та зареєстрував дану письмову заяву 21.10. 2009р. в журналі вхідної інформації управління Пенсійного фонду України в Самарському район. Весь необхідний пакет документів було надано разом із заявою про призначення пенсії та перелічені в додатках до заяви. Сама копія заяви в заявника не зберігалась, але вона зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції відповідача. Пенсійний орган так і не призначає пенсію, та при наданні письмової відповіді, він не надавав відмову призначити пенсію, а лише наводить вимоги щодо порядку звернення за пенсією, та з причини відсутності у заявника документа, який би засвідчив проживання (реєстрацію) в Самарському районі м. Дніпропетровську, призначити пенсію неможливо. Згідно зі Списком № 2, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162 посада майстра виробничих дільниць турбінно-ремонтного цеху та майстра по ремонту устаткування (турбінного) у місцях його устаткування відноситься до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Посади позивача с початку трудової діяльності до 21.08.1992р слюсаря турбінного, машинного (теплосилового) цеху, слюсаря по ремонту турбінного обладнання, машиніст-обходчик по котельному обладнанню котлотурбінного цеху, машиніст обходчик по котельному обладнанню котлотурбінного цеху, майстер спеціалізованого турбінно-ремонтного цеху - також відноситься до списку № 2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Станом на час звернення позивача до відповідача, йому виповнилось 57 років, загальний стаж роботи позивача, у відповідності до трудової книжки, складає близько 30 років, а загальний стаж роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників становить більше 17 років, що підтверджується записами трудової книжки, та відноситься до пільгового стажу за Списком №2. Враховуючи, що заяву про призначення пенсії подано 21.10.2009р., та на цей час позивачу виконалось вже 57 років, при наявності права його на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи - після досягнення 55 років, то з врахуванням норми ст. 87 Закону № 1788, при прийнятті рішення про призначення пенсії необхідно передбачити компенсацію починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто з дати виникнення такого права отримання пенсії на пільгових умовах. З причини відсутності відповідної відмови щодо призначення пенсії для вирішена цього питання в судовому порядку, представником позивача було направлене звернення від 03.08.2016 р. з проханням призначити та виплатити пенсію, зароблену трудових стажем позивача враховуючи пільговий стаж на шкідливому виробництві, та у випадку відмови надати відповідну відмову представнику. 10 серпня 2016 року була отримана відповідь.

На підставі викладеного просить суд визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, правонаступник якого на даний час - Лівобережне об'єднане управлінь Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо не призначення пенсії позивачеві протиправною. Зобов'язати територіальний орган Пенсійного фонду - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, зароблену трудові стажем ОСОБА_1, у розмірі згідно діючого законодавстві з дати звернення з заявою до відповідача, тобто з 20.10.2009р., з врахуванням компенсації втрати частини доходів з моменту виникнення права на пенсію, тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.1-6).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначила, що позивач не змінював громадянство. Він виїхав у Німеччину у 2000 році. До цього мешкав в Самарському районі. У 2007 році у нього виникло право на пенсію на пільгових умовах. Стаж позивача на шкідливому виробництві понад 17 років. Наразі позивач є інвалідом. 10 серпня 2016 року отримали відмову пенсійного фонду про призначення пільгової пенсії. Перший раз зверталися у 2009 році, повторно у 2010р. Заяв надати не можуть але вона була зареєстрована. Позивач не звертався до суду, бо конкретно відмови не отримував. Позивач подавав особисто заяву, 21.10.2009р., коли приїздив на похорон до матері. А потім від його імені зверталися інші особи.

Представник відповідача Порохня Д.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вважає їх не обґрунтованими та надав до суду письмові заперечення проти позову, які обгрунтовує тим, що у відповідності до пункту 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі Закон № 1058-1V) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення (передбачено вичерпно два способи): - особисто або

- через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. У відповідності до пункту 1 статті 47 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі Закон № 1058-ІV) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Тобто вищезазначений Закон № 1058- ІV передбачає обов'язок особи, яка звертається із заявою про призначення пенсії, проживати в Україні або мати банківський рахунок в банківських установах України. У відповідності до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду країни № 22-1 від 25.11.2005, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації). У відповідності до пункту 1.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005, заява про призначення пенсії працюючим особам, а також снам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника. Фактично, на адресу відповідача, не відповідачем, а «семьей ОСОБА_1» (мовою оригіналу) 30.12.2009 рекомендованим листом була направлена заява в довільній формі про призначення пенсії. Відповідачем листом № М-178/06-25 від 05.11.2009 було роз'яснено право звернутися до відповідача із заявою про призначення пенсії у відповідності до вищезазначеного порядку. Звертають особливу увагу суду, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою Правління пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 регулює питання як подання так і оформлення документів для призначення пенсій у нерозривній єдності. Тобто не маючи заяви, поданої у відповідності до вищезазначених вимог, відповідач не мав змоги навіть почати процедуру розгляду питання призначення пенсії позивачу. Подальші звернення позивача та його представника до Пенсійного Фонду України та Міністерства соціальної політики та відповіді зазначених органів для розгляди цієї справи значення не мають. Відповідачем листом № М-179/06-25 від 05.11.2009 було роз'яснено право звернутися до відповідача із заявою про призначення пенсії у відповідності до порядку. Таким чином, позивач, якщо він вважає, що його право порушено, повинен був звернутися за захистом своїх прав до адміністративного суду не пізніше 05.05.2010. Фактично ж позивач через представника звернувся до суду за захистом своїх прав 23.12.2016 тобто через 5 років шість місяців після закінчення строку для звернення до суду. Тому підстав для призначення пенсії з 20.10.2009 року не має (а.с.52-54). Також зазначив, що дійсно переписка з позивачем була з 2009 року, проте не було події за якої було можливо задовольнити чи відмовити у призначенні пенсії. Інще листування не має значення для справи.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується його паспортом громадянина України для виїзду за кордон, дійсного до 21 вересня 2020 року, а постійне його місце проживання Німеччина (а.с.7-10).

ОСОБА_1 належить на праві приватної власності в порядку спадкування квартира АДРЕСА_2 (а.с.17).

Відповідно до довідки квартального комітету від 27.08.2000р. ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1. 27.08.2000р. надано дозвіл на зняття з реєстрації (а.с.50).

З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (мовою оригіналу) вбачається, що він працював з 29.03.1971 р. по 07.05.1971 р. на посаді слюсара 2 разряду турбінного, машинного (теплосилового) цеху Ростовського виробничого підприємства «Ростовенергоремонт». З 18.05. 1971 р. по 04.06.1973 р. служба в лавах Радянської Армії. З 17.07.1973 р. по 29.12.1973 р. на посаді слюсара 3 разряду турбінного, машинного (теплосилового) цеху Ростовського виробничого підприємства «Ростовенергоремонт». З 31.01.1974 р. по 12.07.1974 р. на посаді слюсара 3 разряду по ремонту турбінного обладнання на Придніпровській об'єднаній ремонтній ділянці турбінного цеху Дніпровського енергоремонтного підприємства. З 31.07.1974 р. по 08.04.1975 р. лаборант кафедри «Теплотехніки». З 14.04.1975 р. по 24.09.1976 р. інженер групи ПОВ «Облмежколхозстроя» Днепропетровской спеціалізированной ПМК № 1. З 01.10.1976 р. по 26.02.1980 р. машиніст-обходчик по котельному оборудованию котлотурбинного цеха Приднепровской ГРЗС. Уволен в святи с откомандированием в ГДР на работу в Советские войска. З 06.03.1980 р. по 15.03.1980 р. слюсарем-ремонтником Войсковой части 84388. З 15.03.1980 р. по 10.06.1980 р. переведен в войсковую часть п.п.80940 в.и.о. начальника штаба п.п. 84388. З 11.06.1980 р. по 16.03.1982 р. слюсар-ремонтник Войсковой части п.п. 05152. З 16.03.1982 р. по 27.02.1983р. начальник теплохозяйства Войсковой части п.п. 80469. Уволен в святи с окончанием загранкомандировки. З 03.03.1983 р. по 03.05.1983 р. машинист-обходчик по котельному оборудованию котлотурбинного цеха № 1 Приднепровской ГРЗС. З 16.05.1983 р. по 24.04.1986р. мастер по ремонту оборудования машинних цехов ТЗС специализированного турбинно-ремонтного цеха Днепровского энергоремонтного предприятия ПЗО «Днепроэнерго». З 24.04.1986 р. по 01.08.1988 р. мастер 1 группы специализированного турбинно-ремонтного цеха Днепровского энергоремонтного предприятия ПЗО «Днепроэнерго». З 01.08.1988 р. по 22.12.1997 р. установлена должность мастер специализированного турбинно-ремонтного цеха производственного участка 1 группы Виробниче енергетичне об'єднання «Дніпроенерго «переіменоване на Державну акціонерну генеруючу компанію «Дніпроенерго» (АТ «Дніпроенерго»). з 22.12.1997 р. по 28.08.2000 р. переведен мастером по ремонту оборудованк турбінного в местах его установки) 1 группы СТФЦ. Уволен по собственному желанию в связи с выездом (а.с.12-15).

З 2009 року ОСОБА_1 та його представники ведуть переписку з відповідачем, що не заперечувалося сторонами (а.с.18-28).

04 серпня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська з зверненням в якому просила призначити та виплатити пенсію враховуючи пільговий стаж на шкідливому виробництві (а.с.29).

10 серпня 2016 року Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську направило відповідь за результатами звернення від 04 серпня 2016р. Зазначили, що до звернення не надано жодного документа, який би засвідчував проживання (реєстрації) в Самарському районі м. Дніпропетровська. Призначення пенсії можливо за умовами надання до управління за місцем проживання, зокрема паспорта громадянина України або посвідки на постійне проживання в Україні. Також роз'яснено порядок звернення (а.с.31).

З довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18.01.2017р. ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" та доданих до неї довідок, наказів, виданої ОСОБА_1, 1952 року народження про те, що він працював повний робочий день у Дніпровському енергоремонтному підприємстві Виробничого енергетичного об'єднання «Дніпроенерго»: 1. з 16.05.1983 (наказ від 13.05.1983 № 412-к) по 28.08.2000 (наказ від 28.08.2000 № 274-к) на посаді майстра з ремонту устаткування (котельного, турбінного) у місцях його встановлення, як майстри, старші майстри по ремонту устаткування (котельного, турбінного (парогазотурбінного), паливоподавання та пилоприготування) у місцях його встановлення, що передбачено Списком № 2. розділ XIII «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство», пункт «б» код 362. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. Професія атестована. Перелік робочих місць, працівникам яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 у ВАТ «Дніпроенерго» по СП «Дніпроенергоремонт» затверджений наказами з атестації робочих місць, від 18.06.1998 № 96 (первинна) (а.с.65-81).

Аналізуючи спірні правовідносини, співідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить до наступного.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає, крім іншого, право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Статтею 92 вищезазначеного Закону передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, положення ст.ст.1, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як і інших норм цього Закону, в іншій частині, крім визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не застосовуються.

Водночас, як вбачається з рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.09р., в інших правових актах, крім оспорюваного суб'єктом права на конституційне подання, містяться посилання на статті 49, 51 Закону або вказується, що пенсійне забезпечення деяких категорій громадян, які проживають за межами України, здійснюється лише на підставі міждержавних договорів. Зокрема, такі положення є у частині третій статті 1, частині другій статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Конституційний Суд України вважає, що у зв'язку з визнанням неконституційними пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону Верховна Рада України повинна привести положення названих законів у відповідність із цим Рішенням.

На необхідність такого приведення у відповідність з цим Рішенням окремих норм законодавства України, в тому числі і положень ст.ст.1, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України у п. 3 резолютивної частини Рішення.

Суд вважає, що право позивача на пенсію не може ставитись у залежність від введення Верховною Радою України у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, що постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного міжнародного договору.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статями 8, 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Суд при вирішенні справи керується принципом законності. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що документами, які підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України, а для осіб віком до 16 років - свідоцтво про народження. За ст. 7 цього ж Закону, проживання або тимчасове перебування громадянина України за межами держави не припиняє його громадянства України. ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, доказів позбавлення його громадянства України суду не надано.

Таким чином, позивач, проживаючи в Німеччині, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Згідно п.10 Оглядового листа Вищого адміністративного суду України від 14.08.2008 року 1406/100/13-08 "Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення за результатами справ, розглянутих Вищим адміністративним судом України у касаційному порядку вказано, "що суди дійшли помилкових висновків, що для підтвердження стажу роботи, приймаються виключно уточнюючі довідки підприємств або організацій, безпідставно не приймають при цьому покази свідків, які працювали з позивачами на одному підприємстві".

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію за віком на пільгових умовах, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1995 року № 1788, на пільгових умовах мають право на пенсію: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за «Списком № 2 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах с вредними условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на госудаственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст. 62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до розділу XIII «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство» за Списком 2, пункт «б» код 362 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 право на пільгову пенсію мають майстри по ремонту устаткування.

Відповідно до п.п. 4, 7, 9 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою ПФ України від 10 листопада 2006 року № 18-1 - комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України, основними завданнями Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку. Комісії повідомляють заявника про час, дату та місце розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та розглядають її не пізніше двох місяців з дня звернення за підтвердженням стажу роботи. Для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи заяву про підтвердження стажу роботи.

Під час судового розгляду судом встановлено, що позивач дійсно працював в Дніпровському енергоремонтному підприємстві Виробничого енергетичного об'єднання «Дніпроенерго», що підтверджується його трудовою книжкою з 16.05.1983 (наказ від 13.05.1983 № 412-к) по 28.08.2000 (наказ від 28.08.2000 № 274-к) на посаді майстра з ремонту устаткування (котельного, турбінного) у місцях його встановлення, як майстри, старші майстри по ремонту устаткування (котельного, турбінного (парогазотурбінного), паливоподавання та пилоприготування) у місцях його встановлення, що передбачено Списком № 2. розділ XIII «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство», пункт «б» код 362, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем настання пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та його представниками велася переписка з Управлінням Пенсійного фонду України у Самарському районі м. Дніпропетровська з 2009 року, а не була подана заява встановленого зразку про призначення пенсії на пільгових умовах, що виключає розгляд комісією питання та винесення будь-якого рішення. Крім цього, Управління Пенсійного фонду України у Самарському районі м. Дніпропетровська, з огляду на подані листи позивача без додатків, не могло діяти в інший спосіб, як у межах своєї компетенції та встановленого порядку вирішення питань про призначення пенсії.

Таким чином, оскільки, відповідачем порушені права позивача на отримання пенсії на пільгових умовах, то датою призначення позивачу пенсії слід вважати саме 04 серпня 2016 року, дата подання заяви до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 20.10.2009р., з врахуванням компенсації втрати частини доходів з моменту виникнення права на пенсію з ІНФОРМАЦІЯ_2. та доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.

керуючись ст.ст. 3, 19, 21, 46, 64 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 7-11, 17-19, 71, 99, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо непризначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 протиправною.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" частини першої ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04 серпня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.О. Сухоруков