Справа № 671/1796/16-а
Суддя: Павлова А. С.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/1796/16-а
Номер провадження № 2-а/671/8/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Павлової А.С.,

за участі: секретаря Козак Г.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Флиса В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Волочиськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Війтовецької селищної ради Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась із адміністративним позовом до Волочиського районного суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Війтовецької селищної ради (далі - відповідач) щодо відмови в наданні їй дозволу на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0.9553 га по АДРЕСА_1 із зміною категорії землі із земель промисловості на землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, та зобов'язати Війтовецьку селищну раду надати ОСОБА_3 такий дозвіл. Здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що між нею та відповідачем 14.07.2015 було укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення для обслуговування об'єктів нерухомості загальною площею 0,9553 га по АДРЕСА_1. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22835687 від 14.07.2015 зазначене речове право зареєстровано.

25.02.2016 позивач через представника ОСОБА_4 звернулась до Війтовецької селищної ради із заявою про зміну цільового призначення орендованої земельної ділянки та передачу її у власність. Відповіддю від 14.03.2016 було рекомендовано звернутись до відповідача із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

22.03.2016 ОСОБА_4 звернулась із відповідною заявою до відповідача, на що 28.03.2016 отримала відповідь про необхідність припинити існуючий договір оренди земельної ділянки.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не виносить на розгляд пленарного засідання селищної ради заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та передачу її у власність, представник позивача ОСОБА_4, заявою від 24.10.2016 звернулась до селищного голови Війтовецької селищної ради із вимогою передати її заяву від 22.02.2016 на розгляд чергової сесії Війтовецької селищної ради.

Відповіддю за вихідним № 1749 від 21.11.2016 ОСОБА_4 повідомлено про прийняте сесією Війтовецької селищної ради рішення щодо відмови в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною категорії землі. Підставою такої відмови відповідач зазначив наявність діючого на момент розгляду заяви договору оренди землі із позивачем від 14.07.2015.

Позивач вважає, що вказане рішення відповідача прийнято із порушенням вимог чинного законодавства України, а відтак підлягає скасуванню у судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала та просила їх задоволити з підстав, наведених в позові та в її додаткових поясненнях. Також долучила до матеріалів справи копію протоколу Війтовецької селищної ради від 03.11.2016 № 12 дванадцятої (позачергової) сесії, і протоколу № 1 засідання лічильної комісії, де питанням № 31 розглядались заяви ОСОБА_4 від 22.03.2016 та 24.10.2016. Крім того, звернула увагу суду на правову позицію ВАСУ від 26.09.2016 у справі К/800/19142/16 в обґрунтування обраного позивачем способу захисту її порушеного права - зобов'язати відповідача видати вищевказаний дозвіл.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача заперечив, просив у позові відмовити. Долучив до справи письмові заперечення та інші документи на підтвердження своїх доводів. Крім іншого, вказав, що селищна рада приймає свої рішення шляхом голосування депутатів, через їх вільне волевиявлення, а тому вимога позивача про зобов'язання селищну раду видати дозвіл на розробку проекту землеустрою є незаконною.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі рішення 51-ої сесії Війтовеської селищної ради від 06.05.2015 № 4 між ОСОБА_3 та Війтовецькою селищною радою 14.07.2015 було укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення для обслуговування об'єктів нерухомості загальною площею 0,9553 га по АДРЕСА_1, терміном на 5 років (а.с. 10-14).

Рішенням реєстраційної служби Волочиського РУЮ Хмельницької області індексний номер 22835687 від 14.07.2015 зазначене речове право було зареєстровано (а.с.15).

25.02.2016 позивач через представника ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності № 381 від 21.03.2014, звернулась до Війтовецької селищної ради із заявою про зміну цільового призначення орендованої земельної ділянки з земель промисловості, транспорту і зв'язку на землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність позивача.

Відповіддю від 14.03.2016 з вих. № 209 ОСОБА_4 було рекомендовано звернутись до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки (а.с. 16-18).

22.03.2016 ОСОБА_4 в інтересах позивача звернулась із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність до відповідача, на що, 28.03.2016 за вих. № 307, отримала рекомендацію звернутись до відповідача із заявою про припинення існуючого договору оренди вищевказаної земельної ділянки (а.с.19-20).

ОСОБА_4 звернулась із заявою від 24.10.2016 до селищного голови Війтовецької селищної ради з вимогою передати її заяву від 22.02.2016 на розгляд чергової сесії Війтовецької селищної ради (а.с.21).

Відповіддю за вих. № 1749 від 21.11.2016 ОСОБА_4 повідомлено про прийняте сесією Війтовецької селищної ради рішення про відмову в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із міною категорії землі. Підставою такої відмови відповідач зазначив наявність діючого на момент розгляду заяви договору оренди землі із позивачем від 14.07.2015 (а.с. 22).

Згідно з протоколу дванадцятої (позачергової) сесії Війтовецької селищної ради від 03.11.2016 № 12, а також протоколу № 1 засідання лічильної комісії, під питанням № 31 розглядались заяви ОСОБА_4 від 22.03.2016 та 24.10.2016. Доповідачем був Свистун В.М. - заступник селищного голови, який запропонував відмовити в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 у власність із зміною категорії землі земель промисловості на землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з посиланням на ст. 20 ЗК України та те, що на момент розгляду вищевказаних заяв діє договір оренди землі від 14.07.2015. За дане рішення проголосувало 0 депутатів, проти - 10 депутатів, утримались - 7 депутатів. Відтак вирішили заяву гр. ОСОБА_4 відхилити (а.с. 50-63).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 ЗК України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частиною 1 ст. 84 ЗК України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

В силу ч.ч. 1, 2, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Зі змісту п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» випливає, що виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зі змісту вказаної норми випливає, що перелік підстав для відмови органом місцевого самоврядування у наданні дозволу особі на розробку проекту землеустрою є вичерпаним, а така підстава як перебування земельної ділянки в оренді серед них - відсутня.

Тому суд приходить до висновку, що Війтовецька селищна рада своїм протокольним рішенням про відмову в наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку документації із землеустрою з тих підстав, що на момент розгляду заяв діє договір оренди землі від 14.07.2015 порушила вимоги ст. 118 ЗК України.

Суд погоджується із позицією представника відповідача про те, що в силу ч. 5 ст. 116 ЗК України, передача земельної ділянки у власність за рішенням органу місцевого самоврядування можлива лише після припинення права користування нею, проте на етапі отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, припинення договору оренди земельної ділянки є необов'язковим, а тому відмовити позивачу з цієї підстави селищна рада не мала права.

На думку суду, обґрунтованою є позиція представника позивача: що поки рішення про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки не приймалось, такої заяви від позивача до Війтовецької селищної ради не надходило, а тому не має підстав для припинення діючого договору оренди з метою отримання дозволу на розробку документації із землеустрою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині зобов'язання Війтовецьку селищну раду надати їй дозвіл на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною категорії землі із земель промисловості на землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства суд виходив з наступного.

Як вже зазначалось, пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Тому суд не може підміняти орган місцевого самоврядуванн і вирішувати питання про зобов'язання відповідача надати вказаний дозвіл. Більш того, суд враховує, що даний орган є колегіальним, свої рішення приймає шляхом голосування депутатів, а відтак зобов'язати депутатів селищної ради проголосувати за надання дозволу на розробку проекту землеустрою суд не вбачає за можливим та правомірним, оскільки це буде порушенням таких принципів здійснення місцевого самоврядування як законність та колегіальність.

Також суд вважає, що позиція ВАСУ від 26.09.2016 у справі К/800/19142/16, на яку посилається ОСОБА_3 та її представник в обґрунтування обраного нею способу захисту порушеного права не може бути застосована в даній адміністративній справі, оскільки практика ВАСУ була застосована до іншого виду правовідносин в яких не брав участі колегіальний орган.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

У відповідності зі ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання рішення відповідача неправомірним та його скасування ОСОБА_3 та її представником підтверджені і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 20, 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 11, 71, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Війтовецької селищної ради щодо відмови в наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,9553 га по АДРЕСА_1 із зміною категорії землі із земель промисловості на землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, прийнятого 03.11.2016 на дванадцятій (позачерговій) сесії Війтовецької селищної ради (VII скликання).

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Війтовецької селищної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Волочиський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16.02.2017 о 16:50.

Суддя: