Справа № 807/103/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

27 лютого 2017 рокум. Ужгород№ 807/103/17

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі судді Шешеня О.М., розглянувши справу в порядку письмового провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (Відділу державної виконавчої служби м. Виноградів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про скасування постанови в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (Відділ ДВС м. Виноградів) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (далі - третя особа) про скасування постанови АА №091713 від 01.02.2008 року в частині накладення арешту на майно, а саме: квартиру під №17, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м. Виноградів, вул. Черняховського, буд 2.

В позовній заяві позивач зазначає, що ним не було пропущено строк звернення до суду, оскільки він не є ні стороною, ні учасником виконавчого провадження та дізнався про наявність оскаржуваної постанови про накладення арешту при зверненні до нотаріуса 12.01.2017 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, разом з тим, 27.02.2017 року надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та проти винесення рішення не заперечував.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2006 року третя особа уклала з АКІБ «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с. 10-13).

В забезпечення належного виконання зобов'язання по договору про надання споживчого кредиту №0 між третьою особою та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір іпотеки від 05.09.2006 року №0 (а.с. 14-16).

12.12.2011 року відповідно до Договору факторингу АКІБ «УкрСиббанк» відступило позивачеві право вимоги, зокрема обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладання цього Договору визначений у Додатку 1 до цього Договору (а.с. 17-19).

Згідно з виписки з Додатку №1 до Договору факторингу №1 від 12.12.2011 року вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» відступило позивачеві право вимоги по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 05.09.2006 року (а.с. 20).

Також, 12.12.2011 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки (а.с. 21), а саме: згідно з Додатком 1 до цього Договору відступлено право вимоги за Договором іпотеки від 05.09.2006 року №0 (а.с. 23).

Разом з тим, постановою відповідача АА №091713 від 01.02.2008 року на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки згідно Договору іпотеки від 05.09.2006 року №0 був накладений арешт.

Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що він дізнався тільки 12.01.2017 року при зверненні до нотаріуса про існування оскаржуваної постанови відповідача АА №091713 від 01.02.2008 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки згідно Договору іпотеки від 05.09.2006 року №0, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, КАС України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

З аналізу ч. 2 ст. 99 КАС України випливає, що шестимісячний строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю. При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Суд констатує, що на момент укладення Договору відступлення права вимоги на нерухоме майно, а саме: 12.12.2011 року, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги за Договором іпотеки від 05.09.2006 року №0, вже існувало обтяження на дане нерухоме майно, у відповідності до постанови відповідача про арешт від 01.02.2008 року АА №091713 (а.с. 8-9).

Отже, під час укладання Договору відступлення права вимоги від 12.12.2011 року позивач мав реальну можливість дізнатися про існування оскаржуваної постанови про арешт від 01.02.2008 року АА №091713.

Таким чином, позивач в розумінні п. 2 ст. 99 КАС України повинен був дізнатися про існування оскаржуваної постанови про накладення арешту на майно від 01.02.2008 року АА №091713 - 12.12.2011 року під час укладання Договору відступлення права вимоги та набуття ним прав вимоги на нерухоме майно згідно Договору іпотеки від 05.09.2006 року №0.

Так, необізнаність позивача про існування постанови про накладення арешту на майно від 01.02.2008 року АА №091713 під час укладання Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 12.12.2011 року не підтверджується жодними доказами.

При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Однак, до Закарпатського окружного адміністративного суду позивач звернувся з позовною заявою 25.01.2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб'єктів з погляду на її своєчасність.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На підставі поданої позовної заяви, доданих до неї матеріалів судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно до ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 40, 100, 128, 155, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (Відділ ДВС м. Виноградів) про скасування постанови АА №091713 від 01.02.2008 року в частині накладення арешту на майно, а саме: квартиру під №17, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м. Виноградів, вул. Черняховського, буд 2 - залишити без розгляду.

2. Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч.3 ст. 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Шешеня