Справа № 506/388/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 506/388/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Бурдинюк О.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Джабурія О.В.

суддів Вербицької Н.В.

Крусяна А.В.

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 , Красноокнянського районного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.05.2016 р. № 665 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2015 р. № 45, а також стягнути на його користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 працює на посаді начальника відділу організаційно-кадрової роботи апарату Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області. 26.05.2016 р. до службового кабінету позивача прийшов відповідач ОСОБА_1 з невідомою особою та заявив про порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та військовий облік, у зв`язку з чим позивач підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. 27.05.2016 р. ОСОБА_1 у службовому кабінеті позивача запитав розпорядчий документ, яким визначено особу відповідальну за ведення військового обліку у Красноокнянській районній державній адміністрації. Позивачем було надано відповідне розпорядження від 23.02.2016 р. № 35/К-2016.

30.05.2016 р. з листа Красноокнянського районного військового комісаріату, адресованого голові Красноокнянської районної державної адміністрації позивачу стало відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КпАП України та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., в отриманні яких позивач нібито відмовився, не надавши жодних пояснень та документів. Ознайомився з вказаною постановою позивач лише 03.06.2016 р. через пошту.

Позивач вважає оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, оскільки протокол, який став підставою для її винесення, складався у його відсутність, жодних пояснень по суті порушення він не надавав.

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 червня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.05.2016 р. № 665 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КпАП України від 27.05.2016 року відносно ОСОБА_2 закрито. У задоволенні позовних вимог до Красноокнянського районного військового комісаріату Міністерства оборони України відмовлено. Управлінню Державної казначейської служби України у Красноокнянському районі Одеської області здійснити стягнення судових витрат у сумі 551,21 грн. на користь ОСОБА_2 шляхом її безспірного списання з рахунку Красноокнянського районного військового комісаріату Міністерства оборони України.

Не погодившись з прийнятим рішенням військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову від 30 червня 2016 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково. Однак, колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що 27.05.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі провідного спеціаліста управління ОСОБА_3 складено протокол № 664 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 210-1 КУпАП за непогодження з військовим комісаріатом та не за формою визначеною додатком форми № 4 Порядку звіту про чисельність працюючих та військовозобов`язаних, які заброньовані згідно з переліком посад і процесій станом на 01.01.2016 року (порушення ст. 17 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 60, 61 «Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями на період мобілізації та на воєнний час»).

27.05.2016 року за результатами розгляду вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_1 прийнято постанову № 665 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність позивача 27.05.2016 року, без сповіщення його про місце і час розгляду, про що не заперечував представник відповідача, пояснивши, що справа була розглянута у день складання протоколу і позивач про розгляд справи не повідомлявся.

Позивач вказує на те, що копія протоколу йому не вручалась, а була надіслана поштою разом з постановою про накладення адміністративного стягнення, які він отримав 03.06.2016 року і сам протокол складався за його відсутності, протилежного відповідачем не доведено. Крім того, в матеріалах справи відсутні пояснення позивача по факту вчиненого правопорушення.

Зазначені порушення позбавили позивача прав знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та інших прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Колегією суддів встановлено, що обов`язки з ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних працівників районної державної адміністрації покладено на ОСОБА_2 з лютого 2016 року (розпорядження від 23.02.2016 року № 35/К-2016). Позивач стверджував, що Звіт про чисельність працюючих та військовозобов`язаних, які заброньовані згідно з переліками посад і професій, він не складав, крім того, даний звіт, наскільки йому відомо, був поданий ще 16.01.2016 року. Хто саме був відповідальною особою за виконання цих обов`язків йому не відомо.

Апелянт зазначає, що на час прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення інформації про відповідальну особу, на яку покладено обов`язок щодо оформлення вищевказаного звіту не було, так як дані відомості ніхто не запитував, оскільки він вважав, що даною особо є саме позивач.

Таким чином, доводи відповідачів щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 210-1 КпАП України, та накладення на нього стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. не підтверджені, та відповідно застосування до нього адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 27.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні порушень вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП не доведена, і не ґрунтується на доказах, що могли бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Судом першої інстанції було вірно відмовлено в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_2 до Красноокнянського районного військового комісаріату Міністерства оборони України у зв`язку з тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., була винесена безпосередньо військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_1 , під час виконання обов`язків як суб`єкта владних повноважень.

Проте, колегія суддів вважає передчасним та помилковим висновок суду першої інстанції стосовно розподілу судових витрат. Вирішуючи справу суд виходив з того, що згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо, судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо, іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Судові витрати, понесені позивачем та підтвердженні належними доказами, підлягають стягненню з Державного бюджету України у розмірі 551,21 грн.

Оскільки за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом № 3674VI, то відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь ОСОБА_2 з рахунку Красноокнянського військового комісаріату.

Крім того, колегія суддів вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутись до Красноокнянського районного суду Одеської області із заявою про повернення зайво сплаченого судового збору.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 червня 2016 року скасувати.

Прийняти у справі №506/388/16-а нову постанову, якою визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.05.2016 р. № 665 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 24.02.2017 р.

Головуючий: О.В.Джабурія
Суддя: Н.В.Вербицька
Суддя: А.В.Крусян