Справа № 487/6266/16-а
Суддя: Нікітін Д. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/6266/16-а
Провадження № 2-а/487/28/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді -Нікітіна Д.Г.,
при секретарі - Оцабера М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії, скасування рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила суд визнати неправомірними дії управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва щодо відмови в перерахунку моєї пенсії на підставі заяви від 10.11.2016 року; рішення управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва від 17.11.2016 року № 94/2 про відмову в перерахунку пенсії-скасувати; зобов'язати управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії по заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 2363,00 грн. та індексації заробітної плати у сумі 195,49 грн. відповідно до довідки від 28.10.2016 року № 359/02/08-26/16 та які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року в розмірі 90 відсотків від заробітної плати; зобов'язати управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва здійснити виплату пенсії З 02.10.2008 року за проведеним перерахунком з урахуванням сум матеріальної допомоги, індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України "Про державну службу", і зберегти розмір індексації до пенсії.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З 02 жовтня 2008 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва, як отримувач пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

10 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, разом із заявою надала довідку № 359/02/08-26/16 від 28 жовтня 2016 року про складові заробітної плати (за період роботи з жовтня 2006 року по вересень 2008 року).

Від Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва ОСОБА_3 отримала рішення № 94/2 від 17 листопаду 2016 року про відмову в перерахунку пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

При зверненні із заявою за перерахунком пенсії щодо включення у розрахунок ОСОБА_3 пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати 10 листопада 2016 року до управління в Заводському районі міста Миколаєва подана довідка № 359/02/08-26/16 від 28 жовтня 2016 року про складові заробітної плати.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року Постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок» про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року № 19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо не включення до заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством.

Вказаною постановою судом зроблено висновок, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належить до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2011 року за № 210/18948 затверджена відповідна форма довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вищевказана форма передбачає колонку «Інші виплати», де у ОСОБА_3 були вказані суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, а також форма довідки визначає, що на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Дана форма довідки носить юридичний характер і містить чіткі формулювання, що відповідно до чинного законодавства на всі виплати, включені в довідку № 83 від 01 листопада 2016 року про складові заробітної плати (за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не лише на суми окладу, надбавок, премій, але і на інші виплати (матеріальна допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати).

При розрахунку пенсії ОСОБА_3 Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва взято суми надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією.

При розрахунку пенсії ОСОБА_3 не враховані інші виплати, а саме матеріальна допомоги на оздоровлення та індексація заробітної плати за період, за який обчислюється пенсія, а саме грудень 2006 року - 640,00 грн. - матеріальна допомога на оздоровлення; березень 2008 року - 640,00 грн. - матеріальна допомога на оздоровлення; червень 2008 року - 195,49 грн. - індексація заробітної плати за 2005-2008 роки; липень 2008 року - 1083,00 грн. - матеріальна допомога на оздоровлення.

За вказаний період з вищевказаних та отримуваних ОСОБА_3 сум заробітної плати та інших заохочувальних виплат сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Таким чином, не включення інших виплат до заробітної плати для призначення пенсії є неправомірним, таким, що суперечить нормам діючого законодавства.

Також, вимоги ОСОБА_3 про включення в розрахунок пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації забортної плати є законними і за змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення їй пенсії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Частиною другою ст. 37-1 вказаного Закону визначено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами нормами.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 67 цього закону - до заробітку при обчисленні пенсії включаються всі види оплати праці (виплат доходів, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу, сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За весь період роботи ОСОБА_3 на державній службі вона отримувала заробітну плату як державний службовець, яка регулюється нормами статті 33 Закону України «Про державну службу» та складається з посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, премій та інших надбавок, матеріальної допомоги на оздоровлення. Посадові оклади державних службовців встановлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Державним службовцям можуть встановлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватись матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_3 отримувала заробітну плату в грошовому вигляді за виконану нею роботу і вона включала основну заробітну плату, а також заохочувальні та компенсаційні виплати у відповідності до частини 1 статті 1, статті 2 Закону України «Про оплату праці».

Впродовж всього періоду роботи ОСОБА_3 на суму її заробітної плати нараховувалися страхові внески до Пенсійного фонду України та з усіх сум її заробітної плати (включаючи матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, на оздоровлення та індексації) були сплачені внески до Пенсійного фонду, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державних службовців.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії (з урахування надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до п.1.1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення проводиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року, тобто на дату виходу на пенсію індексація грошових доходів населення, в тому числі і пенсії, вже проводилася згідно законодавства наростаючим підсумком і безперервно (до зміни базового місяця).

Згідно п. 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено.

Тому, суд вважає, що дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва грубо порушують конституційні права ОСОБА_3 на отримання пенсії та не включення інших виплат до заробітної плати для призначення їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу», порушує принцип соціального страхування та соціальної справедливості.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 58 Конституції України не передбачено зворотної дії в часі Законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 № 21-445а13, яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Згідно ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено в п. п. 19, 22, 27 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом роз'яснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див. Broniowski v. Роland, № 31443/96, пар. 98).

Щодо вимоги позивача про збереження розміру індексації до пенсії, суд зазначає наступне.

Вказана вимога позивача носить загальний характер та є вимогою на майбутнє.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 6 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси які, можливо, у майбутньому будуть порушені.

Суд дійшов до висновку, що рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимог в частині позовних вимог до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії, скасування рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 02 жовтня 2008 року по 02 червня 2016 року, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Виходячи із змісту даної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви та доданої до неї матеріалів справи видно, що про порушення свого права позивач, мав можливість дізнатися і після їх видання, а з позовом до суду остання звернулась в грудні 2016 року тобто, з пропуском шестимісячного строку звернення з позовом до суду.

Клопотання про поновлення строків звернення до суду позивач не подавав, а його твердження, що на дані вимоги не розповсюджується строк позовної давності є наслідком помилкового тлумачення норм права.

За таких обставин, суд дійшов до висновку що позов в цій частині слід залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до суду без поважних причин.

Керуючись ст. 33, 37 Закону «Про державну службу», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 41, ст. ст. 50, 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 7-9, 11, 71, 99, 158, 160, 162, 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії, скасування рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 02 жовтня 2008 року по 02 червня 2016 року - залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії, скасування рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва щодо відмови в перерахунку моєї пенсії на підставі заяви від 10.11.2016 року.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 17.11.2016 року № 94/2 про відмову в перерахунку пенсії - скасувати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії по заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати відповідно до довідки від 28.10.2016 року № 359/02/08-26/16 та які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити виплату пенсії з 02.06.2016 року за проведеним перерахунком з урахуванням сум матеріальної допомоги, індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до Закону України "Про державну службу".

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови через Заводський районний суд міста Миколаєва.

Суддя Д.Г. Нікітін