Справа № П/811/1861/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року справа № П/811/1861/16

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Жук Р.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

до ОСОБА_1

про стягнення коштів за податковим боргом, -

В С Т А Н О В И В:

Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення суми заборгованості по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 34339,92 грн.

Згідно із п.3 ч.5 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів - у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого ч.3 цієї статі, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається за місцезнаходженням відповідача.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.01.2017р. у справі відкрито скорочене провадження. Зазначену ухвалу відповідачеві направлено, та ним отримано 31.01.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.18). Однак, відповідач не скористався своїм правом на надання письмових заперечень гарантованим Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України визначено вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Зокрема, статтею 16 Податкового кодексу України визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

Позивач стверджує про наявність у відповідача податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб на загальну суму 34339,92 грн. Відповідач у строки, встановленні Податковим кодексом України, податкові зобов'язання не сплачує, внаслідок чого у нього, станом на день подачі позову, рахується заборгованість по земельному податку, що підтверджується зворотним боком облікової картки платника податків (а.с.22).

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю - Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Податковим кодексом України визначено вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Зокрема, статтею 16 Податкового кодексу України визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

За змістом статті 286 Податкового кодексу України на платника земельного податку покладено обов'язок щодо самостійного його нарахування та подання відповідної декларації органу державної податкової служби у встановлений законом строк.

Згідно з підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платником плати за землю є власники земельних ділянок та землекористувачі, при цьому згідно статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Плата за землю, передбачена Податковим Кодексом України, включає в себе земельний податок, ставку якого визначено законом, та орендну плату за землю, що визначається договором оренди земельної ділянки.

Згідно пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Відповідно до статей 286, 287 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статті 46 цього кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходження земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.287.2, 287.5 ст.287 Податкового кодексу України, облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Судом встановлено, що дана заборгованість нарахована відповідачеві податковим органом за податковими повідомленнями-рішеннями, а саме: №350569 від 30.06.2015 року на суму 14114,23 грн. та №3676-1701 від 30.06.2016р. на суму 20225,69 грн. (а.с.9), які було отримано відповідачем 30.06.2015 року (а.с.9).

Судом встановлено, що вказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувалися ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Оскільки за приписами підпункту 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків, суд дійшов висновку, що податкове зобов'язання відповідача по земельному податку є узгодженим.

Граничні строки сплати вказаних зобов'язань минули.

Відповідно до довідки про наявність заборгованості від 10.02.2017 р. та облікової картки платника, за ОСОБА_1 рахується заборгованість по земельному податку з фізичних осіб в сумі 34339,92 грн. (а.с.21-22).

Відтак, податковий борг, який рахується за відповідачем, станом на день подачі позову не сплачений та вважається узгодженим.

Граничні строки сплати вказаних зобов'язань минули.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Водночас, за приписами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, судом встановлено, що Олександрійською ОДПІ у відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового Кодексу України було направлено відповідачеві податкову вимогу форми "Ф" (а.с.10).

Виходячи з вищевикладеного загальна заборгованість відповідача складає 34339,92 грн.

Згідно пункту 87.11. статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 34339,92 грн. є обґрунтованими та повністю підтверджуються матеріалами справи, а відтак - підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 (ід. код - НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету Олександрійської міської ради Кіровоградської області податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 34339,92 грн. (тридцять чотири тисячі триста тридцять дев'ять гривень дев'яносто дві копійки).

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження виконується негайно.

Суддя Р.В. Жук