Справа № 712/11038/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Черкаси про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Черкаси про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про обрання умов, норм та порядку пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 цього Закону. На вказану заяву відповідачем надано лист-відмову від 30.08.2016 року. Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача з 16.08.2016 року провести перерахунок та виплату пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачу з 17.11.2000 року призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

16.08.2016 року позивач звернувся з заявою до начальника органу Пенсійного Фонду, згідно з якою просив надати роз'яснення, чому працівники Пенсійного Фонду порушують статтю 56 ч. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та нараховують йому пенсію за понаднормовий стаж як пенсіонеру за віком після 25 років, тоді як згідно ст. 56 ч. 2 цього Закону повинні доплачувати після 20 років трудового стажу.

30.08.2016 року позивачу надана відповідь за результатами розгляду заяви, згідно якої вказано складові його пенсії та порядок їх визначення, також повідомлено про недоцільність призначення йому пенсії згідно п. 2 ст. 56 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з посиланням на Закон «Про пенсійне забезпечення», яким визначено, що пенсія, обчислена за раніше діючим законодавством не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, що діяли на день набрання чинності Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто не може перевищувати 168 грн. (максимальний розмір пенсії станом на 01.01.2004 року).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні даного адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства України, повноваження відповідача щодо вирішення заяви про переведення на інші види пенсії чи перерахунок пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією Управління Пенсійного фонду України.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що є у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Індивідуальні перерахунки пенсій здійснюються при зверненні пенсіонера до управління Пенсійного фонду із відповідною заявою.

Судом першої інстанції встановлено зі змісту заяви позивача від 16.08.2016 року (а.с. 8), що при зверненні до територіального пенсійного органу позивач не порушував питання про перехід на інший вид пенсії, також не заявляв вимогу про перерахунок пенсії.

Згідно прохальної частини даної заяви позивач просив надати йому роз'яснення щодо відповідності законодавства порядку нарахування йому пенсії.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що при наданні відповіді від 30.08.2016 року відповідач надав роз'яснення, про які його просив позивач, тобто у даному випадку не здійснював владних повноважень щодо прийняття рішення про відмову у перерахунку, тому позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії не підлягають до задоволення з тих підстав, що позивач з такими вимогами не звертався до пенсійного органу, а пенсійний орган не приймав рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 23.02.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.