Справа № 806/620/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2017 року Житомир Справа № 806/620/17

Категорія 10.4.2

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шуляк Л.А. , розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Національного банку України щодо відмови у включенні позивача та членів його сім'ї до контрольного списку працівників Національного банку України, що перебувають у черзі на забезпечення житлом від Національного банку України та зобов'язати Національний банк України включити позивача та членів його сім'ї до контрольного списку працівників Національного банку України, що перебувають у черзі на забезпечення житлом від Національного банку України.

Відповідно до п.4, п.6 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з відмовою відповідача у включенні ОСОБА_1 та членів його сім'ї до контрольного списку працівників, що перебувають у черзі на забезпечення житлом.

Тобто, позивач звернувся до суду з метою захисту свого права на отримання житла, як особа, що потребує поліпшення житлових умов.

Так, частиною 1 статті 15 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у Постанові цього суду від 02.12.2014 року (справа № 21-530а14), прийнятою спільно колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах, приписи пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття "житлові відносини" в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

В даному випадку, як вже зазначено вище, позивач звернувся до суду із позовною заявою про захист своїх прав, що виникли із житлових відносин, а відтак, керуючись правовою позицією Верховного Суду України, суд приходить до висновку про належність розгляду даного позову в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки позивачем заявлено вимоги, які є предметом розгляду у межах цивільного, а не адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.ст.160, 165 КАС України, суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя Л.А.Шуляк