Справа № 814/905/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/905/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Атестаційної комісії Південного регіону Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (треті особи: Атестаційна комісія № 1 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Апеляційна атестаційна комісія Південного регіону № 3) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі ГУ Національної поліції в Миколаївській області) та Атестаційної комісії Південного регіону Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі Атестаційна комісія), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 28 березня 2016 року № 58 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора Новобузького відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області;

- стягнути з ГУ Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1999 року. Наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 7 листопада 2015 року № 3 о/с позивача було призначено на службу в поліції з присвоєнням йому спеціального звання майор поліції. 1 лютого 2016 року ГУ Національної поліції в Миколаївській області видано наказ № 52 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області», яким було призначено атестування поліцейських ГУ Національної поліції в Миколаївській області та створено атестаційні комісії. В лютому 2016 року позивач пройшов тестування на знання законодавчої бази та на загальні здібності, на підставі яких отримав загальну оцінку « 69». 9 березня 2016 року ОСОБА_1 пройшов співбесіду, за результатами якої Атестаційною комісією № 1 складений висновок, згідно якого позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Рішення названої комісії залишено без змін Апеляційною атестаційною комісією Південного регіону № 3. Наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 28 березня 2016 року № 58 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію». На думку позивача, названий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 28 березня 2016 року № 58 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено позивача на посаді інспектора Новобузького відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області з 29 березня 2016 року. Стягнуто з ГУ Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29 березня 2016 року по 23 вересня 2016 року у сумі 24395 грн. 82 коп.. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора Новобузького відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4561 грн. 82 коп. допущено до негайного виконання. Присуджено на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Національної поліції в Миколаївській області.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник ГУ Національної поліції в Миколаївській області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а саме безпідставно розглянуто справу в порядку письмового провадження, невірно застосовано норми Закону України «Про Національну поліцію» та норми Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських. На думку апелянта, суд прийшов до неправильного висновку про те, що поліцейські, як колишні працівники міліції, які були прийняті на службу в поліцію за їх заявами, не підлягають атестуванню. Судом також не прийнято до уваги, що згідно висновку Атестаційної комісії № 1, який залишено без змін Апеляційною атестаційною комісією № 3, позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню з поліції за службовою невідповідністю. Крім того, не враховано судом першої інстанції і наявність у ОСОБА_1 за час проходження служби в органах внутрішніх справ дванадцяти дисциплінарних стягнень. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1999 року.

Наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 7 листопада 2015 року № 3 о/с позивача було призначено на службу в поліції з присвоєнням йому спеціального звання майор поліції.

1 лютого 2016 року ГУ Національної поліції в Миколаївській області видано наказ № 52 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області», яким було призначено атестування поліцейських ГУ Національної поліції в Миколаївській області та створено атестаційні комісії.

В лютому 2016 року позивач пройшов тестування на знання законодавчої бази та на загальні здібності, на підставі яких отримав загальну оцінку « 69».

9 березня 2016 року ОСОБА_1 пройшов співбесіду, за результатами якої Атестаційною комісією № 1 складений висновок, згідно якого позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Рішення названої комісії залишено без змін Апеляційною атестаційною комісією № 3.

Наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 28 березня 2016 року № 58 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не надано доказів, які б вказували на невідповідність позивача займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби, а тому звільнення останнього зі служби в поліції за службовою невідповідністю не може бути визнане правомірним.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» названого Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно ч. 1 ст. 58 Закону призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Як встановлено матеріалами справи, наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 7 листопада 2015 року № 3 о/с позивача було призначено на службу в поліції інспектором Новобузького відділу поліції з присвоєнням йому спеціального звання майор поліції (а. с. 14).

Таким чином, ГУ Національної поліції в Миколаївській області при призначенні позивача на службу в поліції на вказану посаду фактично визнало ОСОБА_1 таким, що відповідає вимогам до поліцейських, визначеним Законом України «Про Національну поліцію». При цьому названий наказ від 7 листопада 2015 року № 3 о/с не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення позивача на посаду.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 названої статті Закону визначено, що атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України, що передбачено ч. 5 названої статті Закону.

Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських затверджено наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за № 1445/27890) (далі Інструкція № 1465).

Згідно п. 3 Розділу I названої Інструкції атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Таким чином, наведені положення Інструкції повністю кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому названий перелік підстав для проведення атестування поліцейських є вичерпним.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Згідно пп. 2 п. 1 розділу IV названої вище Інструкції організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають, серед іншого, складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Аналізуючи наведену норму Закону у взаємозв'язку з вказаними вище положеннями щодо підстав атестування поліцейських, суд приходить до висновку, що у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів із підготовки та проведення атестування повинно бути визначено: прізвище, ім'я та по батькові поліцейського (поліцейських), які підлягають атестуванню; необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню. При цьому прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце виключно у випадках, передбачених Законом, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Проте, ГУ Національної поліції в Миколаївській області не наведено передбачених ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для проведення атестації ОСОБА_1, а саме, не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності за станом здоров'я чи у зв'язку із невиконанням службових обов'язків.

Натомість, матеріали справи містять атестаційний лист від 12 лютого 2016 року, складений заступником начальника Новобузького ВП ГУНП в Миколаївський області, згідно якого за період служби в органах Національної поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, а саме показав себе вмілим організатором роботи, нормативні документи, які регламентують діяльність поліції, знає та правильно застосовує їх у повсякденній роботі, володіє достатнім досвідом роботи та практичними знаннями по лінії адміністративних служб, до виконання своїх службових обов'язків відноситься чесно та добросовісно, в складних оперативних обставинах веде себе правильно, при необхідності може приймати самостійні рішення, працює без зривів, трудова віддача відповідає поставленим вимогам, фізично розвинений добре. При цьому, за висновком прямого керівника, а саме начальника Новобузького ВП ГУНП в Миколаївський області, позивач займаній посаді відповідає (а. с. 170-171).

За таких даних, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем було протиправно включено позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Відповідно до п. 10 розділу IV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2016 року позивач пройшов тестування на знання законодавчої бази та на загальні здібності, за результатами яких отримав 69 балів (а. с. 145).

Згідно п. 15 розділу IV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків:

1) займаній посаді відповідає;

2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Пунктами 20 та 21 розділу IV Інструкції визначено, що усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження) (п. 16 розділу IV Інструкції).

Таким чином, висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результатів тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційного листа; матеріалів співбесіди; документів, що надійшли на запити атестаційної комісії; результатів тестування на поліграфі та матеріалів особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Матеріалами справи встановлено, що в березні 2016 року ОСОБА_1 пройшов співбесіду, за результатами якої Атестаційною комісією № 1 складений висновок, згідно якого позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Рішення названої комісії залишено без змін Апеляційною атестаційною комісією № 3 (а. с. 178).

В рішенні Атестаційної комісії № 1, що міститься в протоколі від 9 березня 2016 року, зазначено, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. В рішенні Апеляційної атестаційної комісії № 3, що міститься в протоколі від 18 березня 2016 року, якою залишено без змін назване рішення Атестаційної комісії № 1, вказано, що позивач продемонстрував відсутність мотивації і неготовність до змін. При цьому комісіями не вказано: з яких саме підстав комісії дійшли таких висновків, якими конкретними критеріями вони керувалися, приймаючи такі рішення, з яких підстав членами атестаційних комісій не були взяті до уваги відомості, зазначені в атестаційному листі позивача, результати його тестування на знання законодавчої бази та на загальні здібності і навички, а також яким критеріям не відповідає названий поліцейський (а. с. 178).

За таких даних, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення названих атестаційних комісій, оформлені протоколами від 9 березня 2016 року та від 18 березня 2016 року, прийняті без врахування критеріїв, визначених в п. 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, тобто без врахування професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки позивача. При цьому вказані рішення не містять мотивів їх прийняття та не підтверджуються належними доказами.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 та ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Аналогічний обов'язок Національної поліції України та її посадових й службових осіб щодо застосування положень Конвенції у своїй діяльності встановлений нормами ч. 2 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію».

Оскільки негативні рішення атестаційних комісій тягнуть за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, такі рішення, незалежно від форми їх оформлення (протокол, окремий акт тощо), повинні бути мотивованими, детальними і повними, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на їх прийняття.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), за результатами оцінки усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у п. 58 Рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. При цьому орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Разом з цим, названий Закон не надає визначення терміну «службова невідповідність». При цьому, виходячи з вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість.

Таким чином, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку із службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських звільнення через службову невідповідність може мати місце лише в крайньому випадку у разі неможливості подальшого залишення поліцейського на службі в поліції.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ГУ Національної поліції в Миколаївській області не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції та необхідності застосування до нього крайнього заходу у вигляді звільнення через службову невідповідність, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б вказували на невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, наприклад акта відповідного службового розслідування, документів, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на його низький професійний рівень.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування наказу відповідача від 28 березня 2016 року № 58 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність, а також поновлення позивача на посаді інспектора Новобузького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 названої статті Кодексу встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

На підставі викладеного та наведених вище норм законодавства, у зв'язку з тим, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді інспектора Новобузького ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області, із стягненням на його користь з ГУ Національної поліції в Миколаївській області заробітної плати за час вимушеного прогулу. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано допустив до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на відповідній посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що відповідно до протоколів співбесід Атестаційної комісії № 1 та Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 3 позивач продемонстрував відсутність мотивації і неготовність до змін, оскільки такі висновки атестаційних комісій не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про обґрунтованість цих висновків.

Доводи апелянта про наявність у позивача за період служби в органах внутрішніх справ дванадцяти дисциплінарних стягнень також не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового рішення, оскільки за наявності вказаних стягнень ОСОБА_1 у листопаді 2015 року було прийнято на службу в поліцію, чим фактично визнано його відповідність вимогам до поліцейських, визначеним Законом України «Про Національну поліцію». При цьому за період служби в поліції на позивача не накладалися дисциплінарні стягнення.

Не ґрунтуються на чинному законодавстві і доводи апеляційної скарги щодо безпідставної сплати позивачем при зверненні до суду судового збору та необхідності скасування у зв'язку з цим постанови суду першої інстанції в частині присудження на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Національної поліції в Миколаївській області, оскільки п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору виключно щодо вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про безпідставність розгляду справи судом першої інстанції в порядку письмового провадження, враховуючи, що представник відповідача не з'явився в судове засідання суду першої інстанції. При цьому в апеляційній скарзі відсутні посилання на неналежне сповіщення сторони відповідача про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 27 лютого 2017 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко