Справа № 345/4348/16-а,2-а/345/532/16
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 р. Справа № 876/1403/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дії Калуського об'єднаного управління ПФУ неправомірними щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки № 71 від 30.01.2012 року, виданої ОАО «Шахта «Воргашорская» без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Та зобо'язати Калуське об'єднане УПФУ Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 04.03.2013р. та врахувати суми заробітку відповідно до довідки № 71 від 30.01.2012 року, виданої ОАО «Шахта «Воргашорская» за період з 01 липня 1990 року по 30 червня 1995 рік без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 04.03.2013 року ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви УПФУ в м.Калуші та Калуському районі призначило пільгову пенсію за Списком № 1. До заяви позивач долучив документи про стаж в тому числі і про стаж роботи за Списком №1 та довідку про зарплату № 71 від 30.01.2012 року, видану ОАО «Шахта «Воргашорская» за період 1984-1995рр. При обрахунку пенсії зараховано загальний стаж 29 років 11 місяців в тому числі понад 11 років - за Списком № 1, враховано зарплату з 01.07.1990р. по 30.06.1995р. згідно доданої довідки. Факт роботи з 1984-1995р.р. за Списком № 1 на шахті по видобутку вугілля «Воргашорская» підтверджується записами в трудовій книжці (запис №8 - прийнятий згідно наказу № 58-л від 22.02.1984р., запис № 9 - звільнений згідно наказу № 151Л від 19.09.1995р.) та пільговою довідкою № 8 від 10.01.2013р., яка видана ОАО «Шахта «Воргашорская» Дана довідка підтверджує роботу під землею на шахті «Воргашорская» з 22.02.1984 по 05.10.1995р. за Списком № 1.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.12.2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку відповідно до довідки № 71 від 30.01.2012 року, виданої ОАО «Шахта «Воргашорская» без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Зобов'язано Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням суми заробітку відповідно до довідки № 71 від 30.01.2012 року, виданої ОАО «Шахта «Воргашорская» за період з 01.07.1990 року по 30.06.1995 року без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 02.11.2016 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач працював та постійно проживав у м. Воркута, - район Крайньої Півночі.

Згідно розрахунку стажу періоду роботи позивача з 02.04.1984р. по 31.12.1990р. враховано в пільговому обчисленні як 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців.

Відповідачем при призначені пенсії позивачу взято до розрахунку заробітну плату відповідно до довідки № 71 від 30.01.2012 року, видану ОАО «Шахта «Воргашорская» за період 01.07.1990р. по 30.06.1995р., в якій зазначене що із всіх сум заробітної плати сплачувалися внески до Пенсійного Фонду. Проте відповідачем за вказаний період при обчисленні заробітку позивача для призначення пенсії застосувалось обмеження коефіцієнтів заробітної плати 5,6.

Відповідно до довідки наданої суду позивачем про заробітну плату №71 від 30.01.2012 року, яка видана ОАО «Шахта «Воргашорская» за період 1984-1995рр. з урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки. При обчисленні пенсії відповідачем було взято заробіток з 01.07.1990р. по 30.06.1995рр. та не було взято до уваги вищезазначені доплати застосовано обмеження коефіцієнтів заробітної плати 5,6.

Однак це суперечить положенням Угоди про гарантії прав громадян - держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року на отримання, гарантованої міжнародною Угодою, пенсії в більшому розмірі.

Згідно з Конституцією України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною Радою України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Отже, згідно з Угодою про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав - учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Для визначення права на пенсію громадянам держав учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходи) за періоди, які зараховуються до трудового стажу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач працював в районах Крайньої Півночі та подав відповідачу довідки про заробітну плату, відповідно на нього поширюється дія Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992року і він має право на врахування районного коефіцієнту та північної надбавки при обчисленні пенсії.

Довідка, яку надав позивач суду має вихідний номер та дату видачі, видана підприємством на основі особових рахунків, розрахункових відомостей за 1984-1995р.р. № 4476 та підписана посадовими особами, а саме технічним директором, головним бухгалтером, архіваріусом та скріплена печаткою, є правомірна, а тому безпідставно не врахована в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 календарних місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з ч. 2 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Враховуючи раніше діючу редакцію ст. 66 Закону України Про пенсійне забезпечення» було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включалися всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески. І тільки з 10.06.2003 року. До вище вказаної статті Законом України від 22.05.2003 року були внесені зміни, якими передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу) на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Отже, на час отримання позивачем заробітної плати період з 01.07.1990 р. по 30.06.1995р. обмежень максимальної величини заробітної плати не існувало, так як були встановлені лише 13.07.1998 року Постановою КМУ №1064 "Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо, неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 довідки № 71 від 30.01.2012 року, виданої ОАО «Шахта «Воргашорская» без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування є неправомірними .

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.12.2016 року у справі №345/4348/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22.02.2017 року