Справа № 401/2883/16-а(2-а/401/105/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 рокусправа № 401/2883/16-а(2-а/401/105/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Ясенової Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2016 року у справі №401/2883/16-а(2-а/401/105/16) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області старшого сержанта поліції Галайди Євгенія Ігоровича, Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області старшого сержанта поліції Галайди Євгенія Ігоровича, Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області, згідно з яким просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ПС2 №669720 від 03.09.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що жодних Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки в місці, де він зупинився, відсутній пішохідний перехід, позначений відповідним знаком 5.35.1 або 5.35.2 і пішохідною розміткою (зебра). Найближчий пішохідний перехід (позначений відповідним знаком і належною розміткою) розташований від місця його зупинки на відстані близько 100 метрів. Також позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як працівником поліції при винесенні постанови не з'ясовано, чи винен він в адміністративному правопорушенні та чи мало місце адміністративного правопорушення взагалі. Зазначає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції суттєво порушив його права, у тому числі подавати докази своєї невинуватості, заявляти клопотання, користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Вказує, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним та серед них відсутня норма, яка б дозволяла накласти адміністративне стягнення на місці вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 КУпАП.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2016 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що у діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений статтею ст. 122 КУпАП, оскільки на місці зупинки його транспортного засобу та на відстані 10 м від неї належним чином облаштованого пішохідного переходу не було.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області оскаржило її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з'ясування усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що відстань від транспортного засобу позивача до пішохідного переходу становила 0,8 метрів, що підтверджено відеофікасацією із нагрудної камери працівника поліції.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області старшого сержанта поліції Галайди Є.І. серії ПС2 №669720 від 03.09.2016 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. за те, що 03.09.2016 року о 08.50 годині в м. Кременчук по вул. 1905 р. 34 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив пункт 15.9 «г» ПДР (а.с.8).

Законність і обґрунтованість вищевказаної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил зупинки, стоянки, які тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 15.9 «г» ПДР встановлено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Правила дорожнього руху визначають поняття пішохідного переходу, так пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу.

Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що складом адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП є зупинка водієм транспортного засобу на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків. При цьому, такі пішохідні переходи повинні відповідати вимогам ПДР та позначатися дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2 або дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3.

Відповідач, зазначаючи про те, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП не надав, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції доказів того, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу на відстані 0,8 метрів до пішохідного переходу, який позначено дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2 або дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про наявність у позивача складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП відповідач не надав до суду доказів того, що пішохідний перехід в межах якого позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу відповідає вимогам ПДР, тобто позначений відповідними знаками або дорожньою розміткою.

З наданих позивачем доказів (фотознімки) не вбачається того, що транспортний засіб позивача здійснив зупинку поблизу пішохідного переходу, який позначений дорожньою розміткою у відповідності з п. 1.10 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що пішохідні переходи позначаються дорожньою розміткою 1.14.1-.1.14.3, яка означає: 1.14.1 («зебра», у тому числі червоно-білого кольору) позначають нерегульований пішохідний перехід; 1.14.2 позначається пішохідний перехід, де рух регулюється світлофором; 1.14.3 позначається пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод.

Будь-яка з зазначених дорожніх розміток не була нанесена на проїзній частині де позивач здійснив зупинку транспортного засобу. При цьому, суд враховує, що згідно з вимогами пункту 2 ДСТУ 2587-94 «Дорожня розмітка» до дорожньої розмітки ставляться певні вимоги щодо її видимості, а саме: відстань видимості горизонтальної дорожньої розмітки вдень в населених пунктах на дорогах місцевого значення при максимально дозволеній швидкості 60 км/год. повинна становити: для повздовжньої розмітки 90 м, для поперечної 70 м., інших видів 90 м.

Крім того, слід зазначити й про те, що направлений відповідачем до суду першої інстанції диск з відеофіксацією адміністративного правопорушення вчиненого позивачем має тріщину та не приданий для перегляду, про що працівниками суду першої інстанції було складено акт (а.с.41).

Як зазначає відповідач в апеляційній скарзі віодеофіксацією, яка мається на диску направленому на адресу суду першої інстанції підтверджено факт здійснення позивачем зупинки транспортного засобу на відстані 0,8 метрів від пішохідного переходу. Однак, здійснення позивачем зупинки на відстані 0,8 метрів від місця, яке не позначено дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2 або дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3 не є складом адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121 КУпАП.

Під час розгляду справи в апеляційному суду відповідач не надав доказів, які підтверджували б вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке на нього постановою ПС2 №669720 від 03.09.2016 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідач зазначеного обов'язку не виконав та не надав до суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення склад якого передбачено ч.1 ст. 121 КУпАП.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги, які фактично є доводами проти позову, висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області - залишити без задоволення, а постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2016 року у справі №401/2883/16-а(2-а/401/105/16) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Т.І. Ясенова