Справа № 309/1490/16а,2а/309/68/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року № 876/10318/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Хустського об'єднаного УПФ України Закарпатської області, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов'язати відповідача зарахувати до стажу, що дає право на отримання пенсії за віком періоди робо ти в колгоспі «імені «Леніна» (далі АТО «Бороняво» - СВК «Бороняво») з 01.03.1974 року по 05.07.2000 року; 3) зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на підставі ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту набуття права на таку.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 30.11.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Хустське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 24.07.2015 року. В іншій частині позову відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 30.11.2016 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду ухвалена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що для можливості обчислення стажу роботи в колгоспі необхідні відомості про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в господарстві. Однак, у трудовій книжці позивача відсутні необхідні відомості, що установлені для окремих категорії працівників (колгоспників), за якими можна обчислити стаж роботи. Документи колгоспу ім. Леніна (місце праці позивача), що стосуються трудової діяльності працівників, містять відомості про чотирьох ОСОБА_2 з різними табельними номерами. Під кожним із прізвищ містяться дані про встановлені та відпрацьовані трудодні, і вони не співпадають, що впливає на розрахунок стажу. Так як документ про виконання встановленого мінімуму трудової участі за період роботи в колгоспі позивачем не надано, то управлінням ПФ проведено розрахунок стажу на підставі наявних документів, він становив тільки 12 років 8 місяців 17 днів, що не дає права на призначення пенсії. Також апелянт зазначає, що позивач не звертався до Управління із заявою про призначення пенсії встановленої форми, а його заява від 26.05.2015 року стосувалась перевірки документів для призначення пенсії. Крім цього, пенсія позивачу може бути призначена не раніше як із 25 липня 2015 року, тобто не раніше дня, що настає за днем народження.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 30.11.2016 року щодо зобов'язання призначити позивачу пенсію за віком з 24 липня 2015 року.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до УПФ України у м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області із письмовою заявою про призначення пенсії за віком та проведення в разі необхідності перевірки документів (а.с. 40).

Листом від 21.07.2015 р. № 5206/08 УПФ України у м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області повідомлено позивача, що за його заявою спеціалістами Управління пенсійного фонду розглянуто надані документи та проведена перевірка стажу роботи і заробітної плати в колгоспі ім. Леніна за період з 1974 р. по 2000 р.. За результатами перевірки встановлено, що згідно кодифікаторів по колгоспу імені Леніна знайдено 5 ідентичних прізвищ ОСОБА_2 з посиланням на книги обліку трудового стажу та заробітної плати. Оскільки у трудовій книжці позивача відсутні посилання на будь-який табельний номер, а в первинних документах колгоспу ім. Леніна є 4 особи з прізвищем, ім'ям та по батькові ОСОБА_2 за один і той самий період, тому неможливо встановити, який період відповідає саме його трудовій діяльності. У зв'язку із відсутністю документів, які підтверджують встановлений і відпрацьований мінімум трудової участі в колективному господарстві, зарахувати період роботи в колгоспі ім. Леніна до трудового стажу неможливо. Згідно поданих документів, страховий стаж позивача становить 12 років, 8 місяців та 17 днів, що не дає права на призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо права позивача на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням до його стажу, що дає право на отримання пенсії періоду робо ти в колгоспі ім. Леніна з 01.03.1974 року по 05.07.2000 року.

Так, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в колгоспі враховується при наявності встановленого та відпрацьованого мінімуму участі в колективному господарстві, в інших випадках - враховується час за фактичною тривалістю.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі її відсутності приймаються інші документи, які містять відомості про період роботи.

Судом першої інстанції вірно враховано, що період роботи позивача в колгоспі ім.. Леніна (перейменований в АТОП «Бороняво», а потім в СВК «Бороняво») із 01.03.1974 року по 05.07.2000 року підтверджується записами трудової книжки позивача (а.с. 6-9, 25-28).

Також, рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15.11.2016 року по справі № 309/3586/16-ц (провадження № 2-о/309/68/16), встановлено факт належності позивачу ОСОБА_2 запису зробленого у книзі вироблених трудоднів колгоспниками колгоспу імені Леніна (далі АТО «Бороняво», СВК «Бороняво») про вироблені трудодні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з основним особовим рахунком № НОМЕР_1, тракториста-слюсаря, що працює з 1974 року (а.с. 56-57).

Тому, наявні підстави для зарахування до трудового стажу позивача вказаного періоду роботи в колгоспі імені Леніна із 01.03.1974 року по 05.07.2000 року, а отже і для призначення йому пенсії за віком.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на те, що позивач не звертався до УПФ із відповідною заявою про призначення пенсії, оскільки така заява позивача зареєстрована в УПФ 26.05.2015 року.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині щодо дати з якої позивачу слід призначити пенсію.

Так, відповідно до ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач звернувся із розглядуваним позовом до суду 04.05.2016 року (згідно вхідного штампу суду першої інстанції) та не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду за період до 03.11.2015 року.

Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог про призначення пенсії за період до 03.11.2015 року включно.

Крім цього, при визначенні відповідачу обов'язку щодо призначення позивачу пенсії за віком, також слід зобов'язати відповідача зарахувати позивачу період його роботи в колгоспі імені Леніна із 01.03.1974 року по 05.07.2000 року до трудового стажу, що дає право на отримання пенсії.

Відносно постанови суду першої інстанції від 30.11.2016 року в частині щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача, то суд апеляційної інстанції враховує, що в цій частині постанова суду не оскаржена позивачем в апеляційному порядку.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду від 30.11.2016 р. в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію, і прийняття в цій частині нової постанови про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 04.11.2015 р. та про залишення без розгляду позовних вимог про призначення позивачу пенсії за період до 03.11.2015 року включно.

У решта частині постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - задовольнити частково.

Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії - скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, - і в цій частині прийняти нову постанову.

Зобов'язати Хустське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із 04 листопада 2015 року, зарахувавши до його трудового стажу період роботи в колгоспі імені Леніна (перейменованого в АТОП «Бороняво», реорганізоване в СВК «Бороняво») із 01 березня 1974 року по 05 липня 2000 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком за період до 03 листопада 2015 року включно - залишити без розгляду.

У решта частині постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2017 року.