Справа № 206/7035/16-а
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2017 рокусправа № 206/7035/16-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача Порохні Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2016 р. в справі № 206/7035/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, і Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26.01.1991 р. № 10, з дня звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначивши, що з 26.07.1977 р. по 28.10.1977 р. працював ковалем, з 15.03.1984 р. по 11.05.1996 р. працював за професіями монтер колії, бригадир колії у ПАТ Українська залізниця Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Нижньодніпровська дистанція колії, з 22.12.1997 р. по 23.01.1999 р. працював монтером колії у «АОЗТ Укрспецзалізшляхбуд», тому просив зарахувати період навчання у ПТУ, де він отримав професію коваль та в подальшому працював за професією коваль до призову до збройних сил, та період служби у збройних силах, яка передувала пільговому стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах до пільгового стажу.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2016 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2; зобов'язано зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи ОСОБА_1 з 26.07.1977 р. по 28.10.1977 р. ковалем, з 15.03.1984 р. по 11.05.1996 р. - монтером колії, бригадиром колії, з 22.12.1997 р. по 23.01.1999 р. - монтером колії; зобов'язано призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з часу подання заяви про призначення пенсії, а саме з 20.10.2016 р.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції відсутності документального підтвердження особливих умов праці позивача у період з 01.04.1996 р. по 12.07.1996 р., а також з 12.06.1997 р. по 01.02.1999 р., а також того факту, що згідно із записами в трудовій книжці позивача в період з 01.05.1987 р. по 23.06.1988 р. позивач відбував покарання без позбавлення волі, що не враховується у спеціальний трудовий стаж. Згідно з наявними документами страховий стаж позивача складає 27 років 08 місяців 28 днів, стаж за вислугу років - 11 років 00 місяців 04 дні, відповідно, позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2016 р. позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України по Самарському району в м. Дніпропетровську із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Відповідно до витягу з протоколу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України по Самарському району в м. Дніпропетровську засідання комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій, № 106 від 25.10.2016 р. розглянуто документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та вирішено відмовити через відсутність у позивача необхідного пільгового стажу (12 років 6 місяців), пільговий стаж складає 11 років 00 місяців 04 дні, загальний стаж 27 років 08 місяців 28 днів.

Встановивши, що в трудовій книжці позивача наявні відомості, що позивач з 26.07.1977 року по 28.10.1977 року працював ковалем, з 15.03.1984 року по 11.05.1996 року - монтером колії, бригадиром колії, з 22.12.1997 року по 23.01.1999 року - монтером колії, має стаж за вислугу років понад 13 років, досяг 55 років, має загальний стаж роботи не менше 25 років, з них не менше 12,6 років працював на зазначених роботах, суд першої інстанції вважав, що дані обставини надають позивачу право на пільгову пенсію за Списком № 2, відповідно, дійшов висновку, що рішення комісії по вирішенню спірних питань щодо відмови в призначенні позивачу на пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства, і порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи, неправильно визначені правовідносини та норми права, які їх регулюють, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 20.10.2016 р. звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням відповідача, викладеним в протоколі № 106 від 25.10.2016 р. засідання комісії про розгляд питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій, відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 через відсутність стажу 12 років 06 місяців за вислугу років у зв'язку з не підтвердженням відповідного стажу належними документами.

Згідно з наявними в матеріалах справи документами (трудової книжки, довідки, уточнюючої особливий характер праці та умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, виданої Нижньодніпровською дистанцією колії Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця») позивач працював повний робочий день в структурному підрозділі «Нижньодніпровська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 15.02.1984 р. по 01.10.1991 р. монтером колії; з 01.10.1991 р. по 10.04.1992 р. бригадиром колії; з 10.04.1992 р. по 13.07.1992 р. монтером колії; з 13.07.1993 р. по 11.05.1996 р. бригадиром колії, тобто був зайнятий на поточному утриманні, ремонті колії та штучних споруд з інтенсивним рухом поїздів, як це встановлено Списком професій і посад робочих локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті і в метрополітенах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 583, робота дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, здійснюється згідно з окремими законодавчими актами через професійні та корпоративні фонди, які функціонують відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення».

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсійне забезпечення цих осіб здійснюється за нормами вказаного Закону при досягненні пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», із збереженням діючого порядку їх фінансування.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Списком професій і посад робочих локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті і в метрополітенах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 583, встановлено, що монтери колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів, мають право на пенсію за вислугу років.

Тобто, позивач як особа, що працювала монтером колії магістральних залізниць та була зайнята на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів, має право при наявності відповідного спеціального стажу на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Саме за призначенням такого виду пенсії позивач й звернувся до органу Пенсійного фонду заявою від 20.10.2016 р. Відповідачем рішенням від 25.10.2016 р. відмовлено у призначенні позивачу саме пенсії за вислугу років.

Разом з тим, позивачем в позовній заяві, за якою відкрите провадження в даній справі, ставиться питання про оскарження дій відповідача з відмови у призначенні йому пільгової пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», хоча за призначенням такого виду пенсії позивач до відповідача не звертався, й відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні такого виду пенсії.

Суд першої інстанції на дану обставину уваги не звернув, не встановив суть правовідносин, які виникли в даному випадку, та прийняв рішення про часткове задоволення позову, зокрема, визнав протиправними дії відповідача з відмови у призначенні пільгової пенсії за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2 та зобов'язав відповідача призначити позивачу такий вид пенсії. При цьому суд не з'ясував, чи звертався позивач за призначенням пільгової пенсії та чи приймалось відповідачем рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не звертався до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що свідчить про неправильний висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача та наявність правових підстав для захисту його прав шляхом зобов'язання призначити пільгову пенсію.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягають саме порушені права.

Як встановлено ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки позивач не звертався до суду з питання захисту порушених прав щодо призначення пенсії за вислугу років за п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», приймаючи до уваги приписи ст. 11 КАС України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2016 р. в справі № 206/7035/16-а задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2016 р. в справі № 206/7035/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 206/7036/16-а нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 28.02.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко