Справа № 702/1132/16-а
Суддя: Діденко Т. І.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/702/11/17
Справа № 702/1132/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Діденко Т.І., розглянувши в порядку скороченого провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця посилаючись на те, що він перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні ПФУ в Черкаській області з 24.11.2010 та отримує пенсію, відповідно до ЗУ "Про державну службу" у розмірі 81% заробітної плати працюючого державного службовця. Останнім місцем його роботи була посада радника голови районної ради.

27.09.2016 року позивач звернувся до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, надавши довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Повідомленням від 04.10.2016 та листом від 05.10.2016 року № 12273/09 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись те, що з 01.05.2016 набрав чинності ЗУ від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», в результаті чого ЗУ від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність; нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, відсутні.

Позивач вважає відмову безпідставною і посилаючись на ст. 8, 21, 22, 46, 55, 58, 64 Конституції України; ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу); Закон України від 16.01.2003 № 432-ІУ із змінами, внесеними Законом України від 17.11.2005 року № 3108-УІ; Постанову КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, яка набрала чинності 15.12.2015 року, застосовується з 01.12.2015 року; Постанову КМУ № 865 від 31.05.2000 року, яка була чинна до 01.12.2015 року; Постанову КМУ «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році»; рішення Європейського суду з прав людини у справах «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014 року), «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014 року); Загальну декларацію прав людини 1948; рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, № 5-рп/2005 року від 22.09.2005 року; Постанову пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року № 9; Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України 05.02.2016 року № 3; Постанову Верховного Суду України від 25.11.2014 просить адміністративний позов задовільнити, визнати протиправним рішення 29.09.2016 року Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області () та зобов'язати Відповідача здійснити з 01.10.2016 року перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ ( в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, якою встановлені нові розміри посадових окладів державним службовцям та довідки Монастирищенської районної адміністрації від 26.08.2016 року № 329/0120 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 81 відсотків.

Відповідач подав в суд заперечення від 02.11.2016 № 13888/17, відповідно до якого позову не визнав, вважає його безпідставним і необгрунтованим та посилаючись на ст. ст. 6, 17, 19 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, від 25.01.2012 року № 3рп/2012; рішення ВАС України від 07.04.2016 у справі № К/800/48167/15, ст.ст. 2, 71 КАС України, просить відмовити в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного:

Позивач 27.09.2016 звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії державного службовця та додав довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Положення даного нормативно-правового акту були предметом розгляду Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 дійшов висновку щодо неконституційності лише положень в частині скасування пенсійного забезпечення - щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Окрім того, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-УІІІ „Про державну службу", в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 „Про державну службу" втратив чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема, виключено п.4 постанови щодо порядку визначення заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, п. 5 викладено в новій редакції, згідно з якою форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики (тобто, з п.5 виключено те, що у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого державного службовця проводиться перерахунок пенсії). Отже, на момент звернення позивача в управління з заявою про перерахунок пенсії та з адміністративним позовом до суду норми, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям в законодавстві відсутні.

Оскільки позивач звернувся в управління з заявою про перерахунок пенсії державного службовця 27.09.2016 (тобто спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли після 01.05.2016) та у зв'язку з тим, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-УІІ, управління, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, а тому неправомірні та незаконні дії відсутні.

Про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсій та правомірність дій управління щодо відмови у проведенні позивачу зазначеного перерахунку підтверджується і практикою Вищого адміністративного суду України в справі щодо відмови УПФУ в перерахунку пенсії на підставі Закону України від 02.03.2015 №213. Суд касаційної інстанції, у своєму рішенні від 07.04.2016 року у справі № К/800/48167/15 дійшов висновку про те, що з 1 червня 2015 року норми щодо питань пенсійного забезпечення, в тому числі й норми, які регулюють перерахунок пенсії скасовано на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а тому правові підстави для проведення перерахунку пенсій відсутні.

Відповідач вважає, що вимоги позивача, викладені в заяві про перерахунок пенсії від 27.09.2016 року та в адміністративному позові від 24.10.2016 року щодо здійснення перерахунку пенсії державному службовцю не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є безпідставними.

Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесено зміни до постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема: вилучено п. 4 постанови щодо порядку визначення заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, п.5 викладено в новій редакції, згідно з якою форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики (тобто, з п. 5 виключено те, що у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого державного службовця проводиться перерахунок пенсії). Відповідач вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 є безпідставними та необгрунтованими.

Позивач просить здійснити перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" (далі - постанова КМУ № 292).

Однак, вищезазначена постанова прийнята на виконання та вступила в дію з 01.05.2016 у зв'язку з набранням чинності Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", яким не передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям.

Пунктами 10-12 Прикінцевих положень Закону України № 889 "Про державну службу" передбачена можливість лише призначення пенсій відповідно до ст. 37 Закону України № 3723 "Про державну службу", в той час як підстави для застосування ст. 37-1 Закону № 3723, яка до 01.06.2015 визначала правові підстави для проведення перерахунку пенсії, у новому Законі не передбачені.

Окрім того, до заяви про перерахунок пенсії та до адміністративного позову, позивачем додана довідка про заробітну плату для перерахунку пенсії станом на 01.12.2015, тобто про розмір заробітної плати на дату, що задовго передує набранню чинності Закону України № 889 "Про державну службу" та постанови КМУ № 292.

Згідно наданої довідки, позивач працював на посаді радника голови районної ради, оклад зазначений в розмірі 1723 грн. та надбавка за 15 ранг - 45 грн.

Однак, на відміну від Закону України № 3723-ХІІ "Про державну службу", яким передбачено 15 рангів, новим Законом, на виконання якого прийнята постанова КМУ № 292, передбачено 9 рангів, які присвоюються у межах категорій "А", "Б", та "В".

Отже, дані довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії від 26.08.2016 № 329/0120 не відповідають постанові КМУ № 292, на яку позивач посилається як на підставу для проведення перерахунку пенсії державного службовця.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача, щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату від 26.08.2016 № 329/0120 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" є безпідставними та необгрунтованими.

Позивач просить здійснити перерахунок пенсії державного службовця виходячи з розрахунку 90 відсотків, однак, з такими вимогами позивача неможливо погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати

Згідно матеріалів пенсійної справи, та про що зазначено в довідці про заробітну плату, стаж державної служби позивача становить 11 років, а тому пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" призначена з розрахунку 81 відсоток.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На порушення зазначеного, позивач не наводить доказів щодо наявності в нього не менш як 20 років стажу державної служби та призначення йому пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітної плати державного службовця.

З урахуванням наведеного, вимога позивача щодо зобов'язання управління здійснити перерахунок пенсії виходячи з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати державного службовця є безпідставною та необгрунтованою.

Позивач просить здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в редакції чинній на момент призначення пенсії, оскільки вважає, що право на перерахунок пенсії виникло саме з моменту її призначення.

Однак, з такими твердженнями позивача неможливо погодитись з огляду на наступне.

Правовідносини щодо пенсійного забезпечення є поняттям загальним, яке включає в себе інші види правовідносин (призначення, перерахунку пенсії, сплати страхових внесків, добровільної участі в страхуванні, тощо, що за своєю суттю є поняттями більш вузькими та родовими по відношенню до правовідносин з приводу пенсійного забезпечення).

Правовідносини існують тільки тоді, коли є два і більше суб'єкти суспільних відносин, між якими виникають взаємні права і обов'язки з приводу задоволення матеріальних та нематеріальних потреб та інтересів.

В даному випадку спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли лише після звернення позивача до управління з заявою про її перерахунок. Саме подання заяви про перерахунок пенсії до територіальних органів Пенсійного фонду засвідчує волевиявлення особи та підтверджує бажаність проведення такого перерахунку.

До моменту звернення в управління з заявою про перерахунок пенсії, в управління не виникає юридичного обов'язку щодо здійснення такого перерахунку.

З урахуванням наведеного, посилання позивача щодо виникнення права на перерахунок пенсії державного службовця з моменту її призначення (тобто задовго до часу звернення в управління з заявою про перерахунок пенсії) є безпідставним та необгрунтованим.

Під час визначення питання, щодо порядку застосування норм права щодо конкретних правовідносин, необхідно застосовувати той нормативно-правовий акт, який діє під час таких правовідносин.

На момент виникнення спірних правовідносин діючим є Закон України від 10.12.2015 № 889-УІІІ «Про державну службу».

З урахуванням наведеного, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії державного службовця відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу", в редакції чинній на момент призначення пенсії, є безпідставними та необгрунтованими

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України інші органи державної влади, в т.ч. судові, не можуть перебирати на себе повноваження та здійснювати функції державних органів. Верховний Суд України у ряді судових рішень неодноразово вказував на те, що суди не вправі підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції.

Перерахунку пенсії передує ряд процесуальних дій: звернення пенсіонера в управління з заявою про перерахунок пенсії та відповідними документами, що передбачені Порядком, встановлення та перевірка паспортних даних заявника, розгляд спеціалістами заяви та документів на відповідність законодавству, перевірка достовірності та обґрунтованості видачі довідок, що подаються для перерахунку пенсії, тощо, що належать до виключної компетенції територіальних органів Пенсійного фонду, а тому суд може лише зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням встановлених судом обставин. Відповідач просить відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з врахуванням наступного:

Із матеріалів справи судом встановлено, що:

Позивач з 24.11.2010 перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 81% заробітної плати працюючого державного службовця, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 29.12.2015 року (а.с. 10), чого в запереченні не спростував та не заперечив відповідач.

27.09.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок розміру його пенсії в зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі довідки № 329/0120 від 26.08.2016 року, виданої Монастирищенською районною радою Черкаської області, де він працював на посаді радника голови районної ради, з якої призначено пенсію для її перерахунку (а.с. 13).

Листом від 05.10.2016 за № 12273/09 та повідомленням від 04.10.2016 року відповідач відмовив позивачеві у перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01.05.2015 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання заяви позивачем, в законодавстві відсутні ( а.с. 11,12).

Оцінюючи позовні вимоги позивача та надані заперечення суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обидвох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти на які посилаються сторони, а також наявна практика Європейського суду, Конституційного Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Проаналізувавши діюче законодавство, судову практику, на яку посилаються сторони, суд прийшов до наступних висновків.

Діюче законодавство України та судова практика вирішення аналогічних справ містять між собою протиріччя: при одних і тих же обставинах приймаються протилежні за своїм змістом рішення, про що свідчить в тому числі і практика Вищого адміністративного суду України, зокрема в справі № 583/2219/15-а рішення від 07 квітня 2016 року(К/800/48167/15) яким у задоволенні позову відмовлено та рішення у справі № 425/4147/15-а від 28 липня 2016 року(№К/800/10756/16), яким позов задоволено.

Згідно ст. ст. 3, 4, 8 Конституції України в Україні діє верховенство права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави та Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.

Відповідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Законодавчі акти та рішення на які посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні позову є підзаконними нормативними актами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв»язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України « 1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

При вирішенні данного спору суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати при нормах законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

Згідно ч.2, 5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16.01.2003 року №432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28 грудня 2014 року №76-VIII текст статті 37- 1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державний бюджет» не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно положень частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

На час виникнення спірних правовідносин діяли вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, необхідні для реалізації ст. 37-1 Закону №3723-XII, які забезпечували гарантоване ст.46 Конституції України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» передбачено, що міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів необхідно вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що 01 грудня 2015 року була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працював позивач, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Зміни, які відбулися в ст.37 Закону № 3723-XII, стосуються тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змін до закону, і ніяким чином не підлягає перегляду розмір відсотків, що були обчислені при призначенні пенсії.

Доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено про скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, суд вважає необґрунтованими, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Враховуючи наявність підстав для перерахунку пенсії та зважаючи на те, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком, суд вважає, що дії Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є протиправними щодо прийняття рішення про відмову перерахувати пенсію позивачеві у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (у редакції, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу) в розмірі 81% від місячного заробітку, зазначеного у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 26.08.2016 року № 329/0120, виданої Монастирищенською районною радою Черкаської області.

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державних службовців призначаються, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача необхідно застосовувати редакцію Закону України «Про державну службу», яка діяла на момент призначення пенсії, та застосувати розмір пенсії, що складає 81 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, приймаючи до уваги дату звернення до пенсійного орану, а саме - 27.09.2016 року, та враховуючи положення статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення ч. 2 ст. 11 КАС України суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений з врахуванням дати подачі ним відповідної заяви - з 01.10.2016 року.

Щодо вимоги позивача про зобов»язання перархувати пенсію та виплатити пенсію суд зазначає наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин (постанова Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2015 року у справі К/800/54600/14 та інші).

Умови та порядок призначення (перерахунку) пенсії, в тому числі пенсій непрацюючим державним службовцям, врегульовані Законом № 1058-IV. Пенсії відповідно до Закону призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

На підставі зазначених нормативних актів, УПФ при вирішенні питання про перерахунок пенсії за вислугу років наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення. Як свідчать матеріали справи, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії саме за розглядом його заяви, яка надійшла до Уманського об»єднаного управління ПФУ Черкаської області 27.09.2016 року за № 742 ( а.с.11).

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 04.10.2016 року, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, про що зазначено в листі від 05.10.2016 року (а.с.11,12), яке призвело до порушення прав позивача на своєчасне перерахування на отримання в належному розмірі пенсії, без скасування якого вирішити спір по суті є неможливим.

Суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги в частині зобов»язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві відповідної пенсії, оскільки за умови визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії, таке рішення не буде підміною повноважень - не буде порушувати дискреційні повноваження відповідача, а буде ефективним способом відновлення порушених прав позивача і буде відповідати вимогам ст.162 КАС України, Конституції України.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне задоволити частково позовні вимоги в частині зобов»язання відповідача перерахувати та виплатити відповідну пенсію позивачу, за його зверненням від 27.09.2016 року, яке зареєстроване в Уманському об»єднаному управлінні ПФУ Черкаської області за № 742 з урахуванням положень ст. 37-1 Закону України « Про державну службу» в редакції, яка була чинна на час призначення позивачу пенсії, у розмірі 81% від розміру місячної заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з урахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ закладів та організації окремих галузей бюджетної сфери та довідки № 329/0120 від 26.08.2016, виданої Монастирищенською районною радою Черкаської області, що подається для перерахунку пенсії працюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 81%, оскільки судом встановлено підставність позову в цій частині та встановлено право позивача на перерахунок пенсії, про який він порушує питання в адміністративному позові.

Керуючись ст.21, 22, 58 Конституції україни; Законами України: № 1788-XII від 05.11.1991 року "Про пенсійне забезпечення", № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", № 3723-Х11 від 16.12.1993 року «Про державну службу» (в редакції, яка була чинною станом дату призначення пенсії позивачу); постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; ст.ст. 6-12, 71, 69, 86, 94, 99, 158-163, 183-2, 185-186, ч. 1 ст. 244-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовільнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 04.10.2016 року про відмову ОСОБА_1 в проведені перерахунку раніше призначеної пенсії, у звя»зку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі.

Зобов'язати Уманське об»єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок пенсії та виплату її з 01.10.2016 року ОСОБА_1 за його заявою від 27.09.2016 року відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (в редакції, яка діяла на дату призначення пенсії), із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 81 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищеннязарплати з 01.12.2015 державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та довідки Монастирищенської районної ради № 329/0120 від 26.08.2016 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, виплати провести з врахуванням раніше проведених виплат.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Т.І.Діденко