Справа № 807/2377/15
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Справа № 876/3472/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в листопаді 2015 року звернувся з позовом в суд до Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області та просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 11.09.2015 року про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 170 433,06 грн., рішення № від 24.07.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 17091,68 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що обчислення суми єдиного внеску для категорії платників як фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування і до яких відноситься позивач здійснював на підставі даних річних податкових декларацій за 2012-2014 роки, проводив в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої ч.3 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в повному обсязі без будь-якого заниження.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у справі №807/2377/15 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною податковою інспекцією в Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у справі №807/2377/15 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт пояснив, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення та вимогу, діяв згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 22.04.2015 року по 13.05.2015 року посадовими особами Державної податкової інспекції у Тячівському район Головного управління Державної фіскальної служби проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 20.05.2015 р. № 155/17-01/НОМЕР_1.

Згідно висновків даного акту, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_2, зокрема:

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, донараховано 111240,24 грн.;

- ч.1 п.2 ст.6, п.11 ст.8, п.5 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2755-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань єдиного внеску за період, що перевірявся на загальну суму 170433,06 грн., в тому числі за 2012 рік - 58447,34 грн., за 2013 рік - 54505,88 грн., за 2014 рік - 57479,84 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області було прийнято:

- рішення № від 24.07.2015 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17091,68 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № від 10.06.2015 р. про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 111240,24 грн. та штрафні санкції на суму 55620,12 грн.

Крім того, за результатами перевірки ДПІ у Тячівському районі сформовано та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 11.09.2015 року зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 170 433,06 грн..

Зі змісту акта перевірки слідує, що перевіркою правильності нарахування та утримання єдиного внеску встановлено заниження єдиного внеску в сумі 170 433,06 грн., що виникло внаслідок порушення ч.1 п.2 ст.6, п.11 ст.8, п.5 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: за рахунок заниження ФОП ОСОБА_2 чистого доходу на який нараховується єдиний внесок, відбулося заниження єдиного внеску в сумі 170 433,06 грн., в тому числі за 2012 рік -58 447,34 грн., за 2013 рік -54 505,88 грн., за 2014 рік -57 479,84 грн.

Проте, з такими висновками відповідача не можна погодитись з огляду на наступне.

Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності сума чистого оподаткованого доходу одержаного ним у 2012 році становить 435 601,00 грн. (а.с.108).

Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності сума чистого оподаткованого доходу одержаного ним у 2013 році становить 545 281,49 році (а.с.109).

Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності сума чистого оподаткованого доходу одержаного ним у 2014 році становить 770 187,75 грн.

Правильність визначення валового доходу, документально підтверджених витрат, суми чистого оподаткованого доходу, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок в сумі 1 751 070,18 грн., в тому числі за 2012 рік -435 601,00 грн., за 2013 рік - 545 281,43 грн., за 2014 рік - 770 187,75 грн. підтверджується актом перевірки, порушень не встановлено.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно ж до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування»).

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» передбачено, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Отже, виходячи з наведених вимог закону, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, та звітним періодом.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року №22-2 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за № 1014/18309) фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Аналогічні норми закріплені і в пункті 3.2 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року №454 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 року за № 1628/24160).

Отже, сума доходу фізичної особи-підприємця, яка перебуває на загальній системі оподаткування, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою-підприємцем до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Тобто сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 3 Додатка №5 до Порядку №454 та Порядку №22-2, має відповідати чистому оподатковуваному доходу, заявленому в податковій декларації.

До зазначеної суми, з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, застосовується відповідна ставка, визначена у частині 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» (34.7 %).

Водночас, вказані норми законодавства, не зобов'язують фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування проводити обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу, вирахуваного шляхом ділення річного чистого доходу на 12 місяців. Встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, передбачає, що підприємець самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця та переносить такі дані до таблиці 3 Додатка №5 відповідно до Порядку №454 та Порядку №22-2. Єдиною вимогою при цьому є відповідність загальної суми за період 12 місяців річній податковій декларації.

Судом першої інстанції встановлено, що задекларована позивачем сума доходу, з якої було розраховано єдиний внесок за 2012-2014 роки, відповідає показникам чистого оподатковуваного доходу за відповідні роки, при цьому, здійснений позивачем розподіл річної суми чистого оподатковуваного доходу не суперечить вимогам чинного законодавства.

Контролюючий орган, здійснивши відповідний розрахунок належної до сплати суми єдиного внеску, безпідставно застосував максимальну базу нарахування єдиного внеску, визначивши відповідну суму шляхом множення ставки єдиного внеску на добуток сімнадцяти розмірів прожиткового мінімуму у відповідному місяці, безпідставно збільшивши таким розрахунком грошові зобов'язання позивача.

Крім того, звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 - 2014 роки подані за вказані роки у встановленому порядку, за встановленою формою та у строки, передбачені законодавством України. Зазначена у звітах сума єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі перерахована до бюджету, що не заперечувалось відповідачем.

З огляду на наведені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність винесеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.09.2015 року за №Ф- на суму 170 433,06 грн., що, відповідно, є підставою для її скасування. Крім того, оскільки відсутні підстави для донарахування відповідним фіскальним органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску, то й рішення відповідача від 24.07.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування такого внеску, також підлягає скасуванню.

Таким чином в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у справі №807/2377/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 27.02.2017 року