Справа № 357/674/17
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/674/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Білій Церкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмову та зобов'язання чинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що вона звернулась до відповідача із заявою про видачу посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи першої категорії разом із всіма документами, що підтверджують причинний зв'язок між її інвалідністю та катастрофою на ЧАЕС. Однак, у встановленому законодавством порядку відповідач заяву не розглянув та листом від 01.08.2016 № 05-53-1512 повідомив про відсутність правових підстав для видачі їй посвідчення потерпілого першої категорії з огляду на виключення зони посиленого радіоекологічного контролю з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. А тому, позивачка просила суд визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у встановленні статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії та просила зобов'язати відповідача визначити їй статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії з видачею відповідного посвідчення.

На підставі ст.183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Оглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи та має відповідне посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_1. Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 19.12.2014 №9503 захворювання позивача пов'язані із впливом аварії на ЧАЕС. Крім того, відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії від 29.01.2015 року серії АВ № 0206322 позивачка є інвалідом 2 групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка через Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради звернулась до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації із заявою про оформлення їй посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії у зв'язку з встановленням причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Листом від 01.08.2016 № 05-53-1512 Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повідомив позивачці про відсутність правових підстав для видачі посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи першої категорії, оскільки 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28.12.2014, яким зону посиленого радіоекологічного контролю виключено з числа територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, врегулюванні нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 1 Закону № 796-XII визначено, що цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

За визначенням, наведеним у статті 9 Закону № 796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років

За змістом статті 14 Закону №796-XII інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, для встановлення пільг і компенсацій віднесені до категорії 1.

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Відповідно до Закону №796-XII та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 № 51 (надалі - Порядок), посвідчення категорії 1 серії А видається інвалідам з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

За приписами статті 12 Закону №796-XII причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, посвідчення видаються на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для видачі особі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, є одночасна сукупність для постраждалого наступних умов: 1) встановлення особі інвалідності; 2) наявність висновку МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок настання інвалідності особи із аварією на ЧАЕС.

Водночас, законодавством регламентовано порядок видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, який включає в себе два етапи: 1) звернення такої особи із необхідним пакетом документів до відповідного УПСЗН; 2) оформлення та направлення УПСЗН подання до Департаменту соціального захисту населення відповідної облдержадміністрації щодо видачі заявнику такого посвідчення.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи у розумінні положень статті 11 Закону №796-XI та інвалідом 2 групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС. Відтак наділена законодавством правом на отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесеної до 1 категорії.

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі позивачу посвідчення 1 категорії у зв'язку з тим, що пунктом 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII у статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслiдок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII виключений абзац п'ятий частини другої статті 2. З виключенням вказаного абзацу законодавець виключив зону посиленого радіоекологічного контролю з числа територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживання в межах якої давало право на отримання посвідчення 4 категорії.

При цьому, право особи на отримання посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС в порядку пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ виникає у зв'язку зі встановленням інвалідності через захворювання, пов'язане з Чорнобильською катастрофою, а не в залежності від місця її проживання або роботи.

Аналізуючи зміни у законодавстві, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», суд вважає, що виключення із правового регулювання такої зони, як зона посиленого радіоекологічного контролю, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015 р.

Крім того, суд вважає, що виключення законодавцем з правового поля з 01.01.2015 р. зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 р.

Отже, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 р. відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015 р.

Крім цього, суд виходить з того, що наявність висновку МСЕК про причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою безумовно свідчить про те, що ОСОБА_1 є постраждалою від Чорнобильської катастрофи в розумінні статті 9 Закону №796-XII.

Статтею 13 Закону №796-XII встановлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На державу покладаються також зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 1 Закону №796-XII, державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципі пріоритету життя та здоров'я людей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи; соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд також вважає, що як за сплином часу, так і у зв'язку з прийняттям будь-яких нових Законів правовий статус позивача, як постраждалої від Чорнобильської катастрофи не може бути відмінений, чи втрачений незалежно від її теперішнього місця проживання. Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відтак, суд переконаний, що позбавлення особи, якій встановлено інвалідність, зв'язок якої з Чорнобильською катастрофою підтверджений відповідною довідкою МСЕК, статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи, є протиправним.

За наведених обставин, вимоги позивача про визнання протиправною відмови Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, оформленої листом від 12.08.2015 №05-49-1623, щодо розгляду заяви позивача про видачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не просить суд скасувати зазначену відмову.

Суд зазначає, що у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України цілком кореспондуються з положеннями частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки в межах спірних правовідносин саме відмова відповідача, оформлена листом від 01.08.2016 № 05-53-1512, порушує права та інтереси позивача, суд вважає, що повний та ефективний захист порушеного права позивача передбачає визнання такої відмови протиправною та її скасування.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації визначити ОСОБА_1 статус особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з видачею відповідного посвідчення, то в її задоволенні слід відмовити.

Згідно частини 4 статті 65 Закону №796-XII, видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Кабінетом міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Таким чином, видача відповідного посвідчення є повноваженнями Київської обласної державної адміністрації.

Крім того, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача в частині організації та координації роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за своєю правовою природою є дискреційним.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 №5203-VI (далі - Закон № 5203-VI) адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону.

Суб'єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Згідно частин 1, 2 статті 8 Закону № 5203-VI суб'єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб'єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується. Інформаційна картка адміністративної послуги містить інформацію, в тому числі, про суб'єкта надання адміністративної послуги та/або центр надання адміністративних послуг (найменування, місцезнаходження, режим роботи, телефон, адресу електронної пошти та веб-сайту). Інформаційна картка адміністративної послуги розміщується суб'єктом надання адміністративних послуг на його офіційному веб-сайті та у місці здійснення прийому суб'єктів звернень.

На сайті Київської обласної державної адміністрації розміщено інформацію щодо надання адміністративних послуг, що надаються структурними підрозділами Київської обласної державної адміністрації (http://www.kyiv-obl.gov.ua/administrativni_poslugi).

У вказаному переліку зазначено структурний підрозділ, що є суб'єктом надання послуги з видачі посвідчень постраждалого від Чорнобильської катастрофи: Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Таким чином, прийом та опрацювання документів щодо підготовки позитивного висновку про видачу посвідчення постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідачем як центром надання адміністративних послуг.

Отже, з метою забезпечення ефективного способу захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути питання про видачу ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови та постанови Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року ухваленого у справі №810/4638/15.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних та достатніх доказів на підтвердження правомірності прийнятих рішень та вчинених дій.

З огляду на зазначене, беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.9,10,11,14Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», Порядком видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року, статтями 11, 14, 70-72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, оформлене листом від 12.08.2015 №05-49-1623 про відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву про видачу ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Б. І. Кошель