Справа № 739/1317/16-а
Суддя: Наполов М. І.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/1317/16-а
Номер провадження 2-а/739/1/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Наполова М.І.,

при секретарі Шкурат О.Г.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення №143 від 02 червня 2016 року Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території міста Новгород-Сіверський у стаціонарних об`єктах торгівлі, малих архітектурних формах та у закладах торгівлі, розміщених в окремих будівлях, крім закладів ресторанного господарства, шляхом заборони їх реалізації у період з 22.00 години вечора до 07.00 години ранку щоденно, враховуючи вихідні дні та свята» (далі Рішення),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування Рішення, мотивуючи заявлені вимоги тим, що прийнятим, на переконання позивача поза межами своїх повноважень, Рішення Новгород - Сіверською міською радою Чернігівської області було фактично обмежено реалізацію алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива на території міста Новгород-Сіверський чим порушено права позивача, зокрема - право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для позивача час. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення, під час прийняття Рішення, відповідачем вимог: ст. 19 Конституції України, статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». При цьому, позивач також вказує на порушення відповідачем прав суб`єктів підприємницької діяльності, які отримали ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв.

Позивач в судове засідання не зявився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, вказавши на необхідність задоволення заявлених вимог, посилаючись на викладені в позові обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та, посилаючись на відсутність порушення прав та інтересів позивача, висловився про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому також пояснив, що працівниками магазину «Продукти -682» ТОВ «АТБ-маркет» Рішення взагалі не виконувалося, що призвело до численних складань протоколів про адміністративне правопорушення працівниками правоохоронних органів.

Вислухавши представника відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав:

відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно припису ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України. Отже, саме позивач належними та допустимими доказами має довести обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів (позивач повинен довести факт порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів прийняттям відповідачем Рішення). А задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним - тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, а суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Проте, само по собі порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями суб'єкта владних повноважень ( у даному випадку прийняттям Рішення). А обов'язковою умовою задоволення позову - є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема - наявність у позивача суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого ним подано позов.

Крім цього, особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень визначено статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.Враховуючи положення вказаної норми Закону суд вважає, що за правилами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта.

За фактично встановлених обставин суд вважає, що позивачу не належить право (право на позов у матеріальному розумінні), за захистом якого позивач звернувся до суду. Судом не встановлено порушення права позивача (зареєстрований та мешкає на території адміністративно-територіальної одиниці, на яку не поширюється дія Рішення) прийнятим відповідачем ОСОБА_3, яке не має ніякого відношення до позивача та жодним чином не порушує його прав та законних інтересів, в тому числі, як споживача товарів, послуг, оскільки даним рішенням забороняється продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) в нічний час з 22:00 до 07:00 години в підприємствах торгівлі (крім закладів ресторанного господарства).

При цьому, посилання позивача на порушення ОСОБА_3 його права на придбання алкогольних напоїв у нічний час суд вважає неспроможними, оскільки позивач може вільно скористатись правом на придбання алкоголю в нічний час в закладах ресторанного господарства, що відповідає праву споживача на вільний вибір товарів та послуг.

За таких встановлених фактичних обставин відсутність порушеного права позивача суд вважає правовою підставою для ухвалення рішення про відмову в позові.

Приймаючи таке рішення суд враховує висновок (правову позицію), викладену в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року у справі за позовом акціонерного товариства «Санофі-Авентіс Франція» до Міністерства охорони здоров'я України (треті особи - Державне підприємство «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України», Відкрите акціонерне товариство «Фармак», Компанія «ОСОБА_4 Лімітед», Компанія «Новахім Індастріз Лімітед») про визнання протиправними та скасування рішень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст. ст. 19, 42 Конституції України, ст. 23 Господарського кодексу України, ст. 1, 2, 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення №143 від 02 червня 2016 року Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області - в і д м о в и т и.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування частини третьої статті 160 КАС України або винесення постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: Наполов М.І..