Справа № 1512/13940/12
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2017 р. м. Київ К/800/11761/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівКалашнікової О.В.
Мороз Л.Л.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 у Київському районному суді м. Одеси пред'явив позов до УПФ в Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Просив:

- визнати дії УПФ в Київському районі м. Одеси щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії неправомірними;

- зобов'язати УПФ в Київському районі м. Одеси зарахувати до його пільгового стажу період роботи на посаді дефектоскопіста-рентгеногамаграфіювання на державному підприємстві "Одеський судноремонтний завод "Україна"" (після реорганізації ДП "Одеський морський торгівельний порт") в шкідливих умовах праці, тобто за посадою, віднесеною до Списку №1, за період з 01 серпня 1992 року по 30 грудня 1998 року, а всього 6 років 5 місяців, та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даного періоду трудової діяльності, збільшивши трудовий стаж, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано дії УПФ в Київському районі м. Одеси щодо відмови у здійсненні перерахування пенсії у зв'язку з донарахуванням стажу за працю в особливо шкідливих умовах праці неправомірними.

Зобов'язано УПФ в Київському районі м. Одеси зарахувати період роботи ОСОБА_4 на державному підприємстві "Одеський судноремонтний завод "Україна" (після реорганізації - державне підприємство "Одеський морський торгівельний порт") у шкідливих умовах праці на посаді дефектоскопіста-рентгеногамаграфіювання, віднесеною до Списку № 1, за період з 01 серпня 1992 року по 30 грудня 1998 року, тобто 6 років 5 місяців,.

Здійснено з 27 липня 2011 року перерахунок пенсії ОСОБА_4 з урахуванням періоду роботи з 01 серпня 1992 року по 30 грудня 1998 року в шкідливих умовах із збільшенням трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій УПФ в Київському районі м. Одеси подало касаційну скаргу.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФ в Київському районі м. Одеси та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_4 з 21 липня 1972 року працював на Одеському судноремонтному заводі, зокрема з 01 січня 1988 року по 30 грудня 1998 року дефектоскопістом-рентгеногамаграфіювання.

29 травня 2006 року позивач звернувся до УПФ в Київському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням наданих документів, що збільшують його стаж роботи за Списком № 1.

УПФ в Київському районі м. Одеси листом від 31 травня 2006 року повідомило, що для врахування стажу за Списком № 1 з 01 серпня 1992 року по 30 грудня 1998 року необхідно надати наказ по підприємству, на якому він працював, про результати проведення атестації.

Відповідно до довідки, яка уточнює особливий характер праці або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, від 23 травня 2001 року, виданої ДП Судноремонтний завод "Україна", ОСОБА_4 повний робочий день працював з 05 травня 1974 року по 01 серпня 1992 року, виконуючи роботи з радіоактивними речовинами, джерелами іонізуючих випромінювань, берилієм та рідкоземельними елементами в якості лаборанта-рентгенолога, був постійно та безпосередньо зайнятий роботою на рентгенівських установках в промисловості, а також займався їх регулюванням та налаштуванням, посада передбачена Списком № 1 розділу ХХІІ, підрозділу 5, пункту 54б.

Згідно з довідкою, уточнюючою особливий характер роботи чи умови праці для призначення пільгової пенсії від 24 травня 2006 року, виданої ДП Судноремонтний завод "Україна", ОСОБА_4 повний робочий день працював з 05 травня 1974 року по 30 грудня 1998 року, постійно та безпосередньо зайнятий на установках по гама-дефектоскопії (просвічення металів), що передбачено Списком № 1 розділом ХХІ, статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, покладено обов'язок якісного проведення атестації робочих місць на керівника підприємств, то не проведення атестації робочих місць або її неналежне проведення не можуть позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року без зміни.

Колегія суддів вважає, що такий правовий висновок судів першої та апеляційної інстанцій є помилковим, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", яка набрала чинності 21 серпня 1992 року, встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Згідно з пунктами 1-4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджуваними Мінпраці і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктами 8-9 Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Із системного аналізу норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 442 колегія суддів дійшла висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці, карти умов праці, наказу по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудової книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13.

Оскільки позивачем не було надано документів, які підтверджують проведення атестації робочого місця в Одеському судноремонтному заводі з 01 серпня 1992 року по 30 грудня 1998 року, то не зарахування УПФ в Київському районі м. Одеси цього періоду роботи до стажу роботи ОСОБА_4 на посаді, передбаченої Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи те, що у справі обставини встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, то вони підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 221, 222, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 235- 244-2 КАС України.

Судді Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.