Справа № 761/37126/16-а
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/87/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
21.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві (далі ГУПФУ в м.Києві), в якому просив: визнати протиправними дії ГУПФУ в м.Києві щодо відмови у врахуванні грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні під час обчислення йому розміру основної пенсії з 14.05.2008 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за січень-квітень 2008 року включно перед звільненням зі служби; зобов`язати ГУПФУ в м.Києві здійснити перерахунок та виплату йому основної пенсії, починаючи з 14.05.2008 року шляхом включення до складу грошового забезпечення за січень-квітень 2008 року включно, з розміру якого обчислюється пенсія: грошову допомогу на оздоровлення за 2008 рік 3808,50 грн.; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік 3808,50 грн.; одноразову грошову допомогу 61413,30 грн., а також провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Ухвалою суду від 26.10.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в частині вимог з 14.05.2008 року по 20.04.2016 року залишено без розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з моменту її призначення та включення до складу заробітку, на підставі якого розраховується пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто усіх доплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Разом з тим, листом від 03.10.2016 року відповідачем було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії, оскільки грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні не відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, у зв`язку з чим позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неприбуття суду повідомлено не було. Разом з тим, представник відповідача через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, а також посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зазначив, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні не відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивач перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років з 14.05.2008 року, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі наказу Міністра оборони України від 22.04.2008 року № 284, яким позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом 67 підпункт «в» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) з правом носіння військової форми одягу, наказом начальника штабу військової частини НОМЕР_1 позивача з 13.05.2008 року виключено зі списку особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у м.Києві військового комісаріату. Разом з тим, позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та одноразову грошова допомогу при звільненні, а також зазначено про отримання позивачем грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з моменту її призначення та включення до складу грошового забезпечення, на підставі якого розраховується пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто усіх доплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, при цьому, надавши відповідну архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 15.02.2016 року № 179/1/1482.

Як вбачається з архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 15.02.2016 року № 179/1/1482, за січень-квітень 2008 року позивачу здійснено нарахування грошового забезпечення, у тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 3808,50 грн., грошової допомоги на оздоровлення 3808,50 грн., а також одноразової грошової допомоги при звільненні 61413,30 грн.

Однак, листом відповідача від 03.10.2016 року № 19232/03/5-1953, позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії в зв`язку з тим, що підстави для врахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з положеннями ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, помісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені статтею 38 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329; далі Інструкція). Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону № 2011-ХІІ.

Отже, зазначені види допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15 та Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 року у справі № К/800/16045/15, які у відповідності до загальних положень, а також ст. 244-2 КАС України є обов`язковими для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з боку відповідача допущена протиправна бездіяльність щодо невключення до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія позивача грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 69, ч.ч.1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач у справі не надав суду жодних доказів, які б спростували доводи викладені позивачем у позовній заяві.

Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з`ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому визнає протиправними дії ГУПФУ в м.Києві щодо відмови у врахуванні грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні під час обчислення ОСОБА_1 розміру основної пенсії з 21.04.2016 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за січень-квітень 2008 року включно перед звільненням зі служби, та вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в м.Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної пенсії, починаючи з 21.04.2016 року шляхом включення до складу грошового забезпечення за січень-квітень 2008 року включно, з розміру якого обчислюється пенсія: грошову допомогу на оздоровлення за 2008 рік 3808,50 грн.; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік 3808,50 грн.; одноразову грошову допомогу 61413,30 грн., а також провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Враховуючи, що рішення суд ухвалив на користь позивача, з відповідача на підставі ч.1 ст.94 КАС України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у врахуванні грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні під час обчислення ОСОБА_1 розміру основної пенсії з 21 квітня 2016 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за січень-квітень 2008 року включно перед звільненням зі служби.

Зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної пенсії, починаючи з 21 квітня 2016 року шляхом включення до складу грошового забезпечення за січень-квітень 2008 року включно, з розміру якого обчислюється пенсія: грошову допомогу на оздоровлення за 2008 рік 3808 (три тисячі вісімсот вісім) грн. 50 коп.; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік 3808 (три тисячі вісімсот вісім) грн. 50 коп.; одноразову грошову допомогу 61413 (шістдесят одна тисяча чотириста тринадцять) грн. 30 коп., а також провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Стягнути з Головного Управління пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя: