Справа № 820/6806/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

820/6806/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р. № 820/6806/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "ЯВІР-АПК" до Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "ЯВІР-АПК" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати в повному обсязі рішення №2 від 23 листопада 2016 року про виключення приватного підприємства "ЯВІР-АПК" (код ЄДРПОУ 39475348), з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування винесене Слобожанською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області;

- поновити дані реєстру платників ПДВ, щодо реєстрації приватного підприємства "ЯВІР-АПК" платником спеціального режиму оподаткування, з видачею витягу з реєстру платників податку на додану вартість.

В обґрунтування позову зазначив, що причиною зняття з реєстрації, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування, як платника податку на додану вартість стало недотримання позивачем пп. б) п. 209.12 ст. 209 Податкового кодексу України. Проте, позивач не погоджується із вказаними висновками контролюючого органу, вважає їх необґрунтованими, у зв'язку із чим просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Поряд із тим, представник відповідача надав до суду через канцелярію клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника прибути до судового засідання.

Відповідно до частини 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає клопотання про відкладення розгляду справи необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначені цією статтею, і прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що приватне підприємство "ЯВІР-АПК" 02.06.2016 звернулося до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області із заявою про реєстрацію сільськогосподарського підприємства, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

Згідно даних поданих підприємством у вищевказаній заяві за період з червня 2015 року по травень 2016 року було реалізовано сільськогосподарської продукції, власного виробництва на загальну суму 2785818,00 гри, що становить 100% питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг.

Судом встановлено, що 23.11.2016 контролюючим органом було прийнято рішення №2 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Підставою для прийняття такого рішення стало недотримання вимог п.209.6 ст. 209 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями пп. 14.1.235 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу – юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Пунктами 209.11 та 209.12 статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;

б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею;

в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Якщо суб'єкти спеціального режиму оподаткування не можуть самостійно покрити збитки, що виникли внаслідок дії обставин непереборної сили, такі суб'єкти мають право продовжити строк застосування спеціального режиму оподаткування без дотримання розміру питомої ваги, встановленої цим пунктом.

Це правило не застосовується, якщо ризики втрати товарів (запасів) були належно застраховані. У такому випадку суми одержаних страхових виплат враховуються при визначенні питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальному обсязі постачання за відповідний звітний період.

Рішення про наявність обставин непереборної сили, перелік суб'єктів, що постраждали внаслідок таких обставин, та терміни застосування спеціального режиму оподаткування без дотримання розміру питомої ваги, встановленої цим пунктом, визначаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами.

Норми цього пункту починають застосовуватися після закінчення терміну, визначеного Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами.

Сільськогосподарське підприємство виключається з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування у разі, коли: а) підприємство подає заяву про зняття його з реєстрації як суб'єкта спеціального режиму оподаткування та/або про його реєстрацію як платника зазначеного податку на загальних підставах: б) підприємство підлягає реєстрації як платник податку на загальних підставах; в) щодо підприємства прийняте рішення про припинення шляхом ліквідації або реорганізації.

Згідно з пунктом 6.14 Положення, якщо сільськогосподарське підприємство не подає заяви (заяв) у строки, встановлені пунктом 6.13 цього розділу, та контролюючий орган за результатами документальної невиїзної перевірки (на підставі поданих податкових декларацій), планової або позапланової виїзної перевірки встановить факт перевищення, то незалежно від строку, який пройшов із часу досягнення перевищення, контролюючий орган приймає рішення про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування за формою № 6-РРС (додаток 10). На підставі такого рішення контролюючий орган виключає сільськогосподарське підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, проводить реєстрацію такого підприємства як платника ПДВ на загальних умовах за процедурами перереєстрації.

У цьому випадку дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, датою виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування є дата підписання рішення про виключення з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, датою, з якої сільськогосподарське підприємство вважається платником ПДВ на загальних підставах, є перше число місяця, в якому було допущено перевищення.

Судом встановлено, що жодних перевірок суб’єкта господарювання контролюючий орган не здійснював, в результаті чого останній порушив процедуру, яка передбачена для винесення спірного рішення про виключення позивача з реєстру суб’єктів спеціального режиму оподаткування.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем взагалі не обґрунтовано та не надано до суду доказів у підтвердження обставин, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення №2 від 23.11.2016 про виключення приватного підприємства "ЯВІР-АПК" (код ЄДРПОУ 39475348), з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування винесене Слобожанською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства, а тому воно підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині поновлення даних реєстру платників ПДВ, щодо реєстрації приватного підприємства "ЯВІР-АПК" платником спеціального режиму оподаткування, з видачею витягу з реєстру платників податку на додану вартість суд зазначає настпуне.

Відповідно до пункту 6.5 Положення, результатами розгляду заяви про реєстрацію за формою № 1-РС контролюючий орган протягом 5 робочих днів від дати надходження заяви зобов’язаний внести до реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування запис про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб’єкта спеціального режиму оподаткування або письмову відмову у такій реєстрації у разі подання недостовірних даних або у випадках, визначених пунктом 6.10 цього розділу.

Таким чином, дані щодо реєстрації платників ПДВ платниками спеціального режиму оподаткування вносяться саме контролюючим органом.

Враховуючи протиправність рішення №2 від 23.11.2016 про виключення приватного підприємства "ЯВІР-АПК" (код ЄДРПОУ 39475348) з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, су приходить до висновку про необхідність зобов'язання Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, з метою відновлення порушених прав позивача, поновити дані реєстру платників ПДВ, щодо реєстрації приватного підприємства "ЯВІР-АПК" платником спеціального режиму оподаткування, з видачею витягу з реєстру платників податку на додану вартість.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч норми даної статті, відповідач, який є суб’єктом владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами існування обставин, які б свідчили, що позивач не виконав норми чинного податкового законодавства.

Приписами ч.2 ст. 8 Кодексу України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини" 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Так Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії" зазначив, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника з тим, щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.

Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги приватного підприємства "ЯВІР-АПК" такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених вище.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов приватного підприємства "ЯВІР-АПК" до Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Слобожанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області №2 від 23.112016 про виключення приватного підприємства "ЯВІР-АПК" (код ЄДРПОУ 39475348), з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Зобов'язати Слобожанську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області поновити дані реєстру платників ПДВ, щодо реєстрації приватного підприємства "ЯВІР-АПК" платником спеціального режиму оподаткування, з видачею витягу з реєстру платників податку на додану вартість.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М. Тітов