Справа № 826/3244/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2017 року № 826/3244/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" Білої Ірини Володимирівни Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" Білої Ірини Володимирівни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії.

21.06.2016 до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про доповнення позовних вимог шляхом їх збільшення.

Відповідно до частини першої статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу.

Відповідно до статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються: 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано: фізичною особою складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

В статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" зазначено, що у 2016 році установлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, у разі подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, то судовий збір належить сплатити за кожну з вимог в розмірі 551,20 грн. (1378,00 грн. х 0,4).

Суд встановив, що клопотання про доповнення позовних вимог шляхом їх збільшення не відповідають вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: по-перше, позивачем не зазначено відповідача по справі; по-друге, позивачем заявлено позовну вимогу до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не є відповідачем по справі; по-третє, не надано примірників уточненого позову для сторін по справі; по-четверте, не надано доказу щодо сплати судового збору за подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру.

Таким чином, клопотання про доповнення позовних вимог шляхом їх збільшення підлягає поверненню позивачу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було протиправно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Укрінбанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки позивач на підставі договору дарування від 22.10.2015 набула права на кошти, які знаходяться на рахунку в Дрогобицькому ЦВ ПАТ "Укрінбанк" на рахунку НОМЕР_1.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що позивач не є вкладником, так як доказів виконання вкладником (ОСОБА_3) та позивачем (ОСОБА_1.) всіх залежних від них дій, передбачених пунктом 1.8 глави 1, пунктами 3.7, 3.8 глави 3 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, та розділами 2 і 6 Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492, щодо переоформлення подарованих прав не надано.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, стверджуючи, що позивач не є вкладником банку, оскільки вкладником являється дарувальник ОСОБА_3, який включений до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

08.10.2015 між Дрогобицьким ЦВ ПАТ "Укрінбанк" та ОСОБА_3 було укладено заяву - договір про розміщення банківського вкладу № 10-1391976, згідно якого сума вкладу - 9 279,13 доларів США; процентна ставка - 7% річних; термін розміщення - з 08.10.2015 по 22.10.2015; автопролонгація - договір може бути автоматично продовженим на 12 повних періодів (повний період - 14 днів), а саме: автопролонгація передбачена (якщо клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення), на строк, що дорівнює попередньому строку згідно з умовами договору даного виду вкладу, чинного на дату пролонгації, включаючи розмір процентної ставки.

22.10.2015 між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) було укладено договір дарування грошових коштів, зареєстрований в реєстрі за № 1026, згідно якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 (представник обдаровуваної - довіреність від 02.10.2015 за № 3986) від імені ОСОБА_1 прийняла в дар грошові кошти в сумі 9279,13 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент укладання цього договору становить 209 793,70 грн., що розміщені в Дрогобицькому ЦВ ПАТ "Укрінбанк" на рахунку НОМЕР_1, відповідно до заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1391976 від 08.10.2015.

22.10.2015 ОСОБА_3 вручив директору Дрогобицької філії ПАТ "Укрінбанк" ОСОБА_5 заяву, в якій просив депозитний вклад № 10-1391976 від 08.10.2015 на суму 9279,13 доларів США, термін дії якого закінчився 22.10.2015, разом з нарахованими відсотками переоформити у власність ОСОБА_1 на підставі договору дарування грошових коштів від 22.10.2015 № 1026.

22.10.2015 ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_1 на підставі доручення № 3986 від 02.10.2015, вручила директору Дрогобицької філії ПАТ "Укрінбанк" ОСОБА_5 заяву про зарахування коштів в сумі 9279,13 доларів США, отриманих ОСОБА_1, згідно договору дарування грошових коштів від 22.10.2015 № 1026, на ім'я ОСОБА_1 на депозит на півроку з щомісячною виплатою відсотків. До заяви були додані наступні документи: договір дарування від 22.10.2015 № 1026; доручення № 3986 від 02.10.2015; копія паспорту і ідентифікаційного коду ОСОБА_1; додатки № 1 і № 2 нотаріально посвідчені.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 р. № 934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24 грудня 2015 р. № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням у Публічне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК" (далі - ПАТ "УКРІНБАНК") запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25 грудня 2015 р. до 24 березня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "УКРІНБАНК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій Ірині Володимирівні строком на три місяці з 25 грудня 2015 р. до 24 березня 2016 р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 22 березня 2016 р. № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРІНБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 22 березня 2016 р. № 385, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРІНБАНК" (далі - ПАТ "УКРІНБАНК") з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "УКРІНБАНК", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білу Ірину Володимирівну на два роки з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно.

Листом № 1435/0/25-16 від 26.04.2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" Біла Ірина Володимирівна повідомила позивачу, що станом на дату подання заяв вашим батьком та вашим представником, у зв'язку із запровадженням процедури тимчасової адміністрації в ПАТ "Укрінбанк" діяв мораторій на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів, визначений пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що унеможливлювало проведення будь-яких активних операцій з перерахування/виплати коштів вкладників у спосіб, не передбачений Законом, тобто не інакше, ніж через виплату сум гарантованого відшкодування (підпункт 1 пункту 6 статті 36 Закону.). Тому, враховуючи відсутність інформації про вас в базі даних банку, ви не є вкладником ПАТ "Укрінбанк" в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та не можете набути такого права відповідно до договору дарування, а відтак ваші вимоги не можуть бути включені до Переліку вкладників ПАТ "Укрінбанк", що мають право на отримання сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1705 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК».

Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Оберемку Роману Анатолійовичу з 02 вересня 2016 р.

ОСОБА_1, не погоджуючись з такою позицією відповідача та вважаючи, що її має бути включено до переліку вкладників ПАТ "Укрінбанк", звернулася з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Серед таких функцій є здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідних фінансових санкцій і накладення адміністративних штрафів.

Наведене свідчить про те, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, Фонд є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, згідно з пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Отже, за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим, а відтак такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15, враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відступаючи від позиції Верховного Суду України, суд зазначає, що до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 Господарського процесуального кодексу України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Так, згідно із зазначеною нормою, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство (пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (пункт 7 частини першої цієї ж статті).

Отже, підвідомчі господарським судам саме спори з майновими вимогами саме до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

У свою чергу, з аналізу норм законодавства, яке регулює питання ліквідації боржників через їх неплатоспроможність, випливає, що в будь-якому разі учасником спору в процесі ліквідації певного суб'єкта є цей суб'єкт, тобто боржник.

Втім правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Такі правовідносини не породжують прав та обов'язків для банку, адже банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вирішує виключно Фонд.

Суд вважає, що спір щодо відшкодування вкладникам коштів за рахунок Фонду не є спором у процесі ліквідації банку, так як ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду.

Статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавець чітко виокремив такі самостійні функції Фонду, як здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 частини другої статті 4); здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань (пункт 8 частини другої статті 4 згаданого Закону).

Отже, аналізуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 по справі №826/4028/16.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката .

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; пунктами 3, 4, 5, 6 Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, обов'язковою умовою для отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є наявність договору, укладеного з банком.

Як вбачається з матеріалів справи, між Дрогобицьким ЦВ ПАТ "Укрінбанк" та ОСОБА_3 було укладено заяву - договір про розміщення банківського вкладу №10-1391976 від 08.10.2015 з терміном дії до 22.10.2015, якщо не буде автопролонгації (договір може бути автоматично продовженим на 12 повних періодів (повний період - 14 днів), якщо клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення).

В розділі 20.7 Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492 (далі - Інструкція № 492), зазначено, що вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику. У разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.10.2015 ОСОБА_3 вручив директору Дрогобицької філії ПАТ "Укрінбанк" ОСОБА_5 заяву, в якій просив депозитний вклад № 10-1391976 від 08.10.2015 на суму 9279,13 доларів США, термін дії якого закінчився 22.10.2015, разом з нарахованими відсотками переоформити у власність ОСОБА_1 на підставі договору дарування грошових коштів від 22.10.2015 № 1026.

Відповідно до пункту 10.1 Інструкції № 492 якщо фізична особа не має рахунків у цьому банку, то відкриття вкладного (депозитного) рахунку здійснюється в такому порядку:

фізична особа має пред'явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізична особа - резидент додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію фізичної особи - резидента в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків;

на підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію фізичної особи, яка відкриває рахунок;

між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу;

фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок;

на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно із пунктом 10.8 Інструкції № 492 відкриття вкладного (депозитного) рахунку однією фізичною особою на ім'я іншої фізичної особи може здійснюватися на підставі довіреності, засвідченої в установленому законодавством порядку. Відкриття вкладного (депозитного) рахунку однією фізичною особою іншій особі на підставі довіреності здійснюється в такому порядку. Довірена особа має: пред'явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізична особа - резидент додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; подати довіреність (або копію довіреності), засвідчену нотаріально. Якщо рахунок відкривається на ім'я фізичної особи - резидента і в довіреності не зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - резидента, на ім'я якої відкривається рахунок, то довірена особа має додатково подати копію документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків фізичної особи, на ім'я якої відкривається рахунок, засвідчену органом, що видав документ, або нотаріально чи уповноваженим працівником банку. На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію довіреної особи.

Відповідно до пункту 10.19 Інструкції № 492, на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються, зокрема:

готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку;

кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу;

нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом), якщо це передбачено договором.

Як підтверджується матеріалами справи, 22.10.2015 ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_1 на підставі доручення № 3986 від 02.10.2015, вручила директору Дрогобицької філії ПАТ "Укрінбанк" ОСОБА_5 заяву про зарахування коштів в сумі 9279,13 доларів США, отриманих ОСОБА_1, згідно договору дарування грошових коштів від 22.10.2015 № 1026, на ім'я ОСОБА_1 на депозит на півроку з щомісячною виплатою відсотків. До заяви були додані наступні документи: договір дарування від 22.10.2015 № 1026; доручення № 3986 від 02.10.2015; копія паспорту і ідентифікаційного коду ОСОБА_1; додатки № 1 і № 2 нотаріально посвідчені.

Водночас, як вбачається із позиції відповідача, дії щодо відкриття на ім'я ОСОБА_1 вкладного (депозитного) рахунку вчинені не були, оскільки станом на дату подання заяв батьком позивача (ОСОБА_3) та представником позивача (ОСОБА_4) у ПАТ "Укрінбанк" було запроваджено процедуру тимчасової адміністрації, у зв'язку з чим діяв мораторій на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів, визначений пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що саме ОСОБА_3 має в ПАТ "Укрінбанк" договір про розміщення банківського вкладу №10-1391976 від 08.10.2015 та є вкладником в розумінні статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, має право на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом в банку.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016р. у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 і Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УкрІнБанк" до категорії неплатоспроможних"; визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УкрІнБанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку"

Отже, правові підстави за яких повноваження по управлінню банком переходять до уповноваженої особи Фонду та обов'язок на включення вкладника до відповідного переліку - станом на момент розгляду справи в суді - відсутні.

За таких обставин, враховуючи відсутність між позивачем і ПАТ "Укрінбанк" договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку та враховуючи скасування в судовому порядку рішення про запровадження у ПАТ "Укрінбанк" тимчасової адміністрації, суд приходить висновку про відсутність підстав для включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Укрінбанк", які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Укрінбанк" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, відповідно, відшкодування коштів за вкладом.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов