Справа № 541/142/17
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/142/17
Провадження № 2-а/541/20/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання - Лисенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в :

24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області про покладення зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інвалідом ІІ-ї групи з 11.08.2014 року і перебуває на обліку у відповідача. Ця інвалідність набута позивачем під час виконання обов'язків військової служби, як рядовим строкової служби, звільненим у запас 03 грудня 1986 року та безпосередньо пов'язана з виконанням обов'язків по ліквідації згаданої аварії. Як інвалід ІІ групи він набув право на отримання одноразової компенсації учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 45 мінімальних заробітних плат на підставі ч.1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильської катастрофи». Одночасно з цим, згідно зі ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він також має право на одноразову грошову допомогу, як інвалід ІІ групи в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб. Статтею 16-3 вказаного Закону визначено альтернативу того, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання грошової допомоги, передбаченої одним законом та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановленої іншим нормативно-правовими актами, то виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. В листопаді 2014 року він звернувся до відповідача за роз'ясненням положень нормативних актів щодо порядку призначення і виплаті йому, як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконання ним обов'язків військової служби, оскільки на той час не володів інформацією про дійсний розмір можливих виплат одноразової допомоги, а тому не міг вільно обрати спосіб, в який реалізувати своє право на отримання такої грошової допомоги. Повноважний працівник відповідача не роз'яснила змісту ст.16-2, ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і запропонувала написати відповідну заяву, на основі якої в подальшому йому була виплачено лише 284 гривні 40 копійок компенсації за отриману інвалідність, яка, зважаючи на приписи ст. 48 ч. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» станом на час отримання статусу інваліда ІІ групи - 11 серпня 2014 року повинна була становити 54810 гривень та не роз'яснила право одержати на вибір грошову допомогу, передбачену ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Комісією з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги при Міністерстві оборони України позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У зв'язку з чим позивач повернув на рахунок відповідача раніше видані 284 гривні 40 копійок. На основі цього він звернувся до відповідача, як суб'єкта владних повноважень з заявою про видачу довідки про те, що він не отримав одноразової компенсації, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалід ІІ групи Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 ч. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Таку довідку він до цього часу не отримав, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Пояснив, що працівник соцзахисту його ввів в оману і не роз'яснив варіанти розміру виплат на які він має право. А на його звернення про видачу довідки на даний час ніякої відповіді так і не отримав.

Відповідач Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради в судове засідання свого представника не направило, до суду подало заперечення в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнало, пояснило, що 05.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради з заявою про виплату одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надав відповідні документи, серед яких була довідка МСЕК від 22.09.2014 року про встановлення йому 2 групи інвалідності безтерміново. 10 грудня 2014 року рішенням управління була призначена, а Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА 22.01.2015 року виплачена компенсація при встановленні групи інвалідності у розмірі 284,40 грн. у відповідності до норм чинного законодавства, а саме Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими визначені розміри одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності, а саме: інвалідам 2 групи - 284,40 грн. Вважають повернення позивачем суми компенсації в розмірі 284,40 грн., яку він отримав, є справою добровільною, та не може бути підставою для видачі йому довідки про те, що він не отримав одноразову компенсацію при встановленні групи інвалідності. Зазначили, що 17.02.2014 року ОСОБА_1 звертався до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради про необхідність здійснити перерахунок, донарахувати та виплатити йому одноразову компенсацію при встановленні групи інвалідності, не погоджуючись з тим, що йому проведено виплату такої компенсації у розмірі 284,40 грн. У задоволенні позовних вимог йому було відмовлено, що підтверджує той факт, що ОСОБА_1 звертався за одноразовою компенсацією та бажав отримати одноразову компенсацію при встановленні групи інвалідності відповідно до норм Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому в задоволенні позову просило відмовити (а.с.16).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інвалідом ІІ-ї групи з 11.08.2014 року і перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області, що підтверджується довідкою МСЕК та копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 9-10). Як інвалід ІІ групи він набув право на отримання одноразової компенсації учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 45 мінімальних заробітних плат на підставі ч.1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильської катастрофи». Одночасно з цим, згідно зі ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він також має право на одноразову грошову допомогу, як інвалід ІІ групи в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб. Статтею 16-3 вказаного Закону визначено, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання грошової допомоги, передбаченої цим законом та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановленої іншими нормативно-правовими актами, то виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. В листопаді 2014 року він звернувся до відповідача з відповідною заявою, на основі якої в подальшому йому було виплачено лише 284 гривні 40 копійок компенсації за отриману інвалідність, тобто не у розмірі, визначеному ст. 48 ч. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» - 45 мінімальних заробітних плат, що станом на час отримання статусу інваліда ІІ групи 11 серпня 2014 року, становило 54810 гривень, а у розмірі, передбаченому ст.36 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2015 року, яка набрала законної сили 08 квітня 2015 року згідно з ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду (а.с. 20-24). Комісією з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги при Міністерстві оборони України позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( а.с. 5). У зв'язку з чим позивач повернув на рахунок відповідача раніше видані 284 гривні 40 копійок (а.с. 6-7). 25 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про те, що він ОСОБА_1 фактично не отримав одноразової компенсації, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалід ІІ групи Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 ч.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» (а.с. 8). Відповідь на свою заяву позивач не отримав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач своїх обов'язків по доказуванню та наданню доказів, які б спростовували доводи позивача не виконав.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Аналогічне правило передбачено в Законі України «Про звернення громадян», а саме відповідно до ст. 20 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до п.13 ст. 3 Положення про управління соціального захисту населення Миргородської міської ради, затвердженого рішенням сімнадцятої сесії міської ради сьомого скликання від 11 листопада 2016 року № 15 Управління відповідно до визначених повноважень виконує такі функції: 13) розглядає в установленому законодавством порядку звернення громадян.

Таким чином суд приходить до висновку, що розгляд заяви позивача від 25 листопада 2016 року входить до компетенції відповідача, але вона не була розглянута. Втрата чинності нормою, яка визначала порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України відповідно до Конституції та законів України у 2014 році, не позбавляє особу права на отримання довідки про розмір виплаченої чи не виплаченої суми компенсації при встановлені групи інвалідності з урахуванням всіх її складових.

Тобто, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позивач належним чином обґрунтував свої позовні вимоги.

Відповідно до закріплених Конституцією України основ правопорядку в Україні органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією ( ч.2 ст.19) та законами України. Конституція має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії ( ч.2 ст.8).

Отже, не розглянувши належним чином заяву позивача та не надавши відповідь на його звернення, відповідач не вчинив дії, передбачені нормами законодавства, якими регулюється порядок розгляду заяв, чим порушено норму ст.19 Конституції України. Отже, відповідач необґрунтовано проявив бездіяльність по вирішенню заяви позивача, тому його бездіяльність є протиправною, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Судовий збір за розгляд справи суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного керуючись 6-11, 69-71, 86, 94, 99, 158-163, 167, 186, КАС України,ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради вчинити дії по видачі ОСОБА_1 довідки, в якій зазначити про те, що він фактично не отримав одноразової компенсації, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалід II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, в сумі 54810 гривень, відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судовий збір за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя Ю. В. Сидоренко