Справа № 174/63/17
Суддя: Борцова А. А.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2017 року Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі : головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Заіки А.В.,

позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірськ адміністративний позов ОСОБА_1 до державного реєстратора реєстраційного відділу виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Краснощок Дарини Русланівни про спонукання провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора реєстраційного відділу виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Краснощок Дарини Русланівни про спонукання провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, вказуючи що на підставі рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.04.2003 року у неї є право приватної власності на нежитлове приміщення у вигляді магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 330,5 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1. Належний їй об'єкт нерухомого майна у вигляді будівлі знаходиться на земельній ділянці розміром 330,5 кв.м., яка також вважається нерухомим майном. З 01.01.2004 року в силу вступив ЦК України, де у ч.1 ст. 77 було зазначено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Оскільки вона набула права власності на будівлю до 01.01.2004 року, на неї відповідно розповсюджувалося дія цієї норми, і навпаки, на неї не розповсюджується дія норми цієї статті в редакції Закону № 1702-УІ від 05.11.2009 року, виходячи з того, що за загальним принципом закон не має зворотної сили. Тобто вона вважається такою, що придбала право власності на будівлю та на земельну ділянку, на якій ця будівля розташована.

02.11.2016 року вона звернулася з заявою до відповідача щодо державної реєстрації за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 330, 5 кв.м., яка знаходиться під нежитловим приміщенням магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого по АДРЕСА_1. На її заяву нею була отримана відповідь за підписом Вільногірського міського голови Василенка В.П. від 21.11.2016 року № 12-2388/0/2-16 (яка була підготовлена відповідачем), згідно якої їй було відмовлено у реєстрації за нею права власності на земельну ділянку, на підставі того (як вона розуміє), що для такої реєстрації їй необхідно надати рішення Вільногірської міської ради про надання їй у користування або про затвердження документації із землеустрою щодо надання земельної ділянки у користування. Позивач вважає, що відмова відповідача у державній реєстрації за нею права власності на земельну ділянку є неправомірною, і відповідач повинна зареєструвати за нею зазначене право власності та просить суд зобов'язати державного реєстратора реєстраційного відділу виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Краснощок Д. Р. провести реєстраційні дії з державної реєстрації її права власності на земельну ділянку розміром 330,5 кв.м. кадастровий номер НОМЕР_1 розташовану під нежитловим приміщенням магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», по АДРЕСА_1.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, додатково пояснила, що земельна ділянка перебуває у її користуванні з 2004 року, між нею та Вільногірською міською радою був укладений договір оренди, платила орендну плату, в 2014 року строк дії договору закінчився, оренду не переоформляла, а добровільно платила податок на землю приблизно 220-240 грн. в місяць. Зверталась до виконкому в 2015-2016 роках з метою отримання земельної ділянки в постійне користування, однак у цьому відмовили, пояснивши, що вона може оформити тільки договір оренди. Після закінчення договору оренди, землю згідно акту передала до міськради, зараз добровільно сплачує земельний податок. До придбання нею приміщення магазину, земля, на якій він розташований, належала Вільногірському ГМК на праві користування, з 2004 року по 2014 рік ця земельна ділянка була передана їй в оренду, а після закінчення строків оренди - повернула її по акту Вільногірській міській раді. Вважає, що земельна ділянка належить їй на праві власності, тому просить позов задовольнити.

Відповідач - державний реєстратор реєстраційного відділу виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Краснощок Д. Р. в судове засідання не з'явилася, надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, в якому також зазначила, що 02.11.2016 року позивач звернулась до неї, з заявою у формі звернення, на яку 21.11.2016 року отримала відповідь за підписом міського голови В.П.Василенка. В процесі підготовки відповіді нею було зроблено запит до Управління Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо реєстрації земельної ділянки, на який було отримано відповідь про те, що земельна ділянка зареєстрована Вільногірським міським відділом ДП ДРФ ЦДЗК 21.12.2004 року та власником земельної ділянки є Вільногірська міська рада у Дніпропетровській області, а позивач є користувачем земельної ділянки (користування на праві оренди). Статтею 120 Земельного кодексу України (в редакції від 02.11.2016 року) передбачено, що при переході права власності на будівлю чи споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. В даному випадку, рішення суду не є цивільно-правовою угодою. Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, міські ради передають земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. З заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку або оформлення права оренди (щодо реєстрації або реєстрації припинення) позивач до виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області не зверталась. Згідно пункту 47 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2017 року) для проведення державної реєстрації права власності та права користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність та користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу місцевого самоврядування про надання у користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та надання у користування. Просить даний адміністративний позов розглядати з урахуванням наданих нею зауважень. (а.с. 15-17)

Вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.04.2003 року за ОСОБА_1 визнано право власності на нежиле приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 330,5 кв.м., розташоване в АДРЕСА_1 (а.с 7). Також право власності позивача на вказане нежиле приміщення підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої вказане право власності зареєстровано за позивачкою 07.07.2016 р. (а.с. 8)

01.11.2016 року позивачка, відповідно до заяви (а.с.4-5), звернулася до Державного реєстратора виконавчого комітету Вільногірської міської ради Краснощок Д.Р., з проханням провести державну реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 330,5 кв.м., яка знаходиться під нежилим приміщенням магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1.

Згідно листа міського голови на ім'я ОСОБА_1, останній роз'яснено, що для проведення державної реєстрації права користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу місцевого самоврядування про надання у користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та надання у користування. (а.с. 6, 19)

Згідно листа начальника Вільногірського міського відділу земельних ресурсів від 13.02.2004 року на ім'я ОСОБА_1, земельна ділянка, на якій розташований магазин АДРЕСА_1, в західній частині міста на забудованих землях комерційного використання, наданих в постійне користування ДП «ВДГМК» згідно держакту від 23.10.1997 р. НОМЕР_2, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1. (а.с. 9)

Згідно листа державного кадастрового реєстратора на ім'я Вільногірського міського голови від 16.11.2016 року, станом на 01.01.2013 року земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, розміром 0.1232 га, яка розташована по АДРЕСА_1, 21.12.2004 року зареєстрована Вільногірським міським відділом ДП ДРФ ЦДЗК, власником є Вільногірська міська рада, орендарем є ПП ОСОБА_1 (а.с. 20)

Згідно копії державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2, Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінату, відповідно до рішення Вільногірської міської ради народних депутатів від 22.10.1997 року, надано у постійне користування 40.8128 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. (а.с. 22)

Згідно листа в.о. головного інженера ДП «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат» від 17.06.03р. на ім'я ПП ОСОБА_1, вказано що не заперечують про передачу земельної ділянки площею 1576 м2 , яка знаходиться під магазином АДРЕСА_1 (а.с.24)

Згідно договору від 21.03.2002 року між ДП «Вільногірський ДГМК» ДАК «Українські поліметали» та ПП ОСОБА_1, остання зобов'язалась відшкодовувати витрати, понесені по оплаті податку на земельну ділянку, на якій розташоване згідно договору № 116 від 20.02.2002 року, приміщення магазину. (а.с. 25-26)

Відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.4 ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Виходячи з аналізу вказаних правих норм, повноваження по передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, належить органам місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачка є власником нежилого приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 330,5 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1, вказане право зареєстровано за позивачкою у встановленому законом порядку 07.07.2016 р., приміщення розташовано на земельній ділянці, яка перебуває у власності Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність позивачці ОСОБА_1 органом місцевого самоврядування не приймалося, і вказана земельна ділянка не була предметом цивільно-правової угоди на час придбання позивачкою вказаного приміщення, строк дії договору оренди вказаної земельної ділянки закінчився і на даний час право користування вказаною ділянкою позивачкою у встановленому законом порядку не оформлено.

Посилання позивачки, в обґрунтування позовних вимог на ст. 377 ЦК України (в редакції станом на 01.01.2004 р.), суд до уваги не приймає, оскільки вказана норма права регламентувала порядок переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду за договором, а право власності на приміщення магазину позивачкою набуто на підставі рішення суду, до того ж, попередньому власнику вказаного приміщення - Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінату, земельна ділянка належала на праві користування.

Таким чином, права власності на земельну ділянку, розміром 330,5 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1, на якій знаходиться приміщення магазину, позивачка ОСОБА_1 не набула, тому підстави для реєстрації за нею такого права відповідачем відсутні, позов ОСОБА_1 подано передчасно і задоволенню він не підлягає.

Понесені позивачкою судові витрати у виді сплаченого судового збору слід віднести на її рахунок.

На підставі ст.ст. 116, 120,122, 125, 126 Земельного Кодексу України, ст.ст. 334, 377 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та керуючись ст.ст. 158, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора реєстраційного відділу виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Краснощок Дарини Русланівни про спонукання провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку - відмовити.

Понесені позивачкою судові витрати віднести на її рахунок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня, після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено 24.02.2017 р.

Головуючий-суддя: А.А. Борцова