Справа № 461/7993/16-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2017-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7993/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 (далі державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3М.), в якому просить визнати дії державного виконавця в межах виконавчого провадження № 52111114 протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 52111114 від 05.09.2016р.; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016р.; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про розшук майна боржника від 04.10.2016р.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження за виконавчим документом, що не набрав законної сили, не повідомив належним чином боржника про відкриття виконавчого провадження та винесення інших документів виконавчого провадження, не встановив майнового стану боржника, не викликав боржника та не виходив за адресою проживання боржника з метою встановлення та опису майна боржника, не вийшов за адресою проживання боржника з метою встановлення коштів чи іншого належного майна, окрім вказаного транспортного засобу, опису такого майна та арешту, чим порушив законодавство України.

06 грудня 2016 року позивач подала клопотання про поновлення процесуальних строків на оскарження рішень та дій державного виконавця, в якому вказує, що 24 листопада 2016 року представник ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №52111114 і, відповідно позивач дізналась про існування оскаржуваних постанов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення, аналогічні до викладених у ньому, просив такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату і час судового засідання, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності на підставі наявних доказів. 14 лютого 2017 року державний виконавець Галицького ВДВС м.Львів ОСОБА_3 подала письмові заперечення на скаргу, в яких вказує, що виконавчі дії, вчинені державним виконавцем в ході примусового виконання постанови від 21 липня 2016 року, виданої Галицькою районною адміністрацією ЛМР, здійснені в нормах Закону України «Про виконавче провадження», жодних порушень законодавства в діях державного виконавця немає, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 від 24 листопада 2016 року, адресованій начальнику Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4, представник позивача 24 листопада 2016 року ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №52111114. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність клопотання позивача про поновлення строку на оскарження рішень та дій державного виконавця та необхідність поновлення такого.

Судом встановлено, що 21 липня 2016 року за результатами розгляду протоколу ЛКП «Львівавтодор» № 0726100 від 08 липня 2016 року Адміністративна комісія при Галицькій районній адміністрації винесла постанову № 140, якою накладено на ОСОБА_2 штраф в сумі: 136 грн. 00 коп., а також зобовязано позивача відшкодувати завдану майнову шкоду в розмірі 24 грн. 00 коп. Львівському комунальному підприємству «Львівавтодор» (а.с.11,12).

29 липня 2016 року позивач звернулась до Виконавчого комітету Львівської міської ради зі скаргою на вищенаведену постанову, якою просила скасувати таку. За результатами розгляду цієї скарги 30 вересня 2016 року Виконавчий комітет ЛМР прийняв рішення № 878, яким залишив постанову Адміністративної комісії при Галицькій РА ЛМР без змін, а скаргу ОСОБА_2 без задоволення (а.с.13,14).

05 вересня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52111114 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради штраф у розмірі: 136 грн. 00 коп. згідно постанови Адміністративної комісії при Галицькій РА ЛМР № 140 від 21 липня 2016 року (а.с.48).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Також згідно п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

У відповідності до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову адміністративної комісії у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Також згідно ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Виконавчий документ у даному виконавчому провадженні, тобто постанову Адміністративної комісії при Галицькій РА ЛМР № 140 було винесено 21 липня 2016 року. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії реєстраційної картки центру надання адміністративних послуг м. Львів, 29 липня 2016 року, в порядку ст.ст. 287, 288 КУпАП, позивачем було подано скаргу на дану постанову до Виконавчого комітету Львівської міської ради через Галицьку РА ЛМР. За результатом розгляду даної скарги Виконавчий комітет ЛМР виніс рішення 30 вересня 2016 року, яким залишив наведену постанову адміністративної комісії при Галицькій РА ЛМР без змін, а скаргу ОСОБА_2 без задоволення. 30 серпня 2016 року Галицька РА ЛМР надіслала начальнику Галицького ВДВС м. Львова ОСОБА_4 постанову № 140 на виконання. 05 вересня 2016 року державний виконавець Лесько Н.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим документом.

Зважаючи на наведені норми законодавства, 05 вересня 2016 року, станом на дату винесення постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження виконавчий документ, тобто постанова Адміністративної комісії при Галицькій РА ЛМР № 140 від 21 липня 2016 року не набрала законної сили так, як на цей час перебувала на розгляді у Виконавчому комітеті ЛМР за скаргою позивача. За таких обставин державний виконавець в порядку ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. Однак в порушення наведених норм законодавства державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Також згідно ч. 5 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі підприємцю під розписку.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний: розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Враховуючи наведені норми законодавства, державний виконавець зобовязаний був надіслати позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів одержання позивачем поштового листа від державного виконавця із копією постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки відсутнє поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа позивача. Вказаним доводиться, що державний виконавець не довів до відома позивача інформацію про відкриття стосовно неї виконавчого провадження.

19 вересня 2016 року державний виконавець в межах даного виконавчого провадження винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно змісту даної постанови державний виконавець з метою забезпечення виконання виконавчого документа наклав арешт на все майно боржника та оголосив заборону на його відчуження у межах суми звернення стягнення: 136 грн. 00 коп. (а.с.46).

Згідно ст. ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Також згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У відповідності до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10 денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Також згідно п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операцій за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» позивач не одержувала копії вищевказаної постанови державного виконавця. Відповідно державний виконавець не довів до відома позивача положення та вимоги даної постанови, чим позбавив ОСОБА_2 можливості реалізувати право на її оскарження.

Також у відповідності до наведених норм законодавства, державний виконавець в першу чергу зобовязаний був встановити належні позивачу грошові кошти та звернути на них стягнення, а лише у випадку відсутності таких коштів звернути стягнення на інше майно боржника. Однак в порушення законодавства державний виконавець не встановив належних ОСОБА_2 коштів чи іншого майна, а обмежився лише встановленням права власності на транспортний засіб шляхом направлення запиту до Регіонального сервісного центру ГУ НП у Львівській області від 05 вересня 2016 року. Суд приймає до уваги покликання позивача на те, що арешт належного їй транспортного засобу є протиправним, зважаючи на неспіврозмірність суми стягнення, що становить 136 грн. 00 коп. вартості даного транспортного засобу.

04 жовтня 2016 року державний виконавець виніс постанову про розшук майна боржника. Згідно змісту даної постанови державний виконавець оголосив розшук раніше арештованого (постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016р.) транспортного засобу, а саме автомобіля марки: ГАЗ 3110 2445; 1999 р.в.; колір: білий; № двигуна: 40200МХ0072908; № кузова: Х0254966; ДНЗ: ВС 7961 ЕІ, що належить позивачу на праві приватної власності. Також даною постановою було вирішено затримати вказаний транспортний засіб, вилучити державні номерні знаки, технічний паспорт та ключі (а.с.55).

04 жовтня 2016 року начальник Галицького ВДВС м. Львів ОСОБА_4 надіслав до відділу превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Львівській області (за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 124) копію даної постанови для її виконання (а.с.55).

У відповідності до витягу із системи «РУБІЖ» належний ОСОБА_2 транспортний засіб ДНЗ: ВС 7961 ЕІ було оголошено в розшук 18 жовтня 2016 року за постановою державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів ОСОБА_3 від 04 жовтня 2016 року в межах виконавчого провадження № 52111114 (а.с.15).

26 жовтня 2016 року інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Львова лейтенант поліції ОСОБА_5 здійснив огляд та тимчасове затримання належного позивачу транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Конюшини, 13, що зафіксовано актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 жовтня 2016 року (а.с.16).

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Також згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» опис та арешт майна здійснюється не пізніше як на пятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюється опис та арешт цього майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Частиною 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 слід задоволити, оскільки державний виконавець відкрив виконавче провадження за виконавчим документом, що не набрав законної сили, не повідомив належним чином боржника про відкриття виконавчого провадження та винесення інших документів виконавчого провадження, не встановив майнового стану боржника, не викликав боржника та не виходив за адресою проживання боржника з метою встановлення та опису майна боржника, не вийшов за адресою проживання боржника з метою встановлення коштів чи іншого належного майна, окрім вказаного транспортного засобу, опису такого майна та арешту, чим порушив законодавство України, а тому оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 6, 11, 17, 71, 86, 104, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

поновити строк на звернення до суду із адміністративним позовом.

Позов задоволити.

Визнати дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження № 52111114 протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження № 52111114 від 05.09.2016р.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_3 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.09.2016р.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_3 про розшук майна боржника від 04.10.2016р.

Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів на користь Державної судової адміністрації України 640,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Головуючий суддя: Мисько Х.М.