Справа № 295/103/17
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"27" лютого 2017 р. Справа № 295/103/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "05" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирський області Данилишина П.Б., Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про арешт рухомого майна боржника ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про арешт рухомого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт посилається на те, що ухвалою суду його позбавлено права на судовий захист.

Розглянувши справу в порядку, передбаченому п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову про арешт рухомого майна боржника від 22.12.2016 року та визнати неправомірним бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ухвалення неправомірної постанови про арешт рухомого майна боржника від 22.12.2016 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі, дійшов висновку, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зі змісту позовної заяви та інформації, отриманої від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вбачається, що позивач оскаржує дії державного виконавця Брусилівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчука О.С. по виконавчому провадженню ВП № 26826268, яким повторно винесено постанову від 22.12.2016 року про арешт рухомого майна боржника.

Порядок розгляду адміністративними судами справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби встановлено статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами частини першої статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором.

Згідно з частиною першою статті 383 Цивільного процесуального кодексу України правом звернутися до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, мають право сторони виконавчого провадження.

Таким чином, суб'єктний склад осіб, які наділені правом на звернення до суду в цій категорії справ, визначений Кодексом адміністративного судочинства України, значно ширший порівняно з відповідним переліком, визначеним Господарським та Цивільним процесуальними кодексами України, які наділяють таким правом лише сторін виконавчого провадження, а також прокурора - у господарському судочинстві.

Однак, положеннями частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює правила визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, визначено нові критерії розмежування юрисдикцій: суд, який видав виконавчий документ, та статус суб'єкта звернення до суду у виконавчому провадженні.

Отже, за загальним правилом, сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що у Брусилівському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-5518, виданий Оболонським районним судом м. Києва 15.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь ТОВ "Кредитні ініціативи", з урахуванням ухвали суду від 05.07.2013 № 756/8870/13-ц. Саме у зв"язку з примусовим виконанням вказаного виконавчого листа у виконавчому провадженні № 26826268, державним виконавцем 22.12.2016 року повторно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а тому є вірними висновки суду першої інстанції, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня і 1 грудня 2015 року (№№ 21-278а15, 21-3404а15 відповідно).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять фактів порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Так само, постановлена ухвала не порушує права позивача на судовий захист, оскільки відмова у відкритті провадження у вказаній справі надає позивачу право на розгляд його справи належним судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "05" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

- ,