Справа № 826/8195/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 лютого 2017 року № 826/8195/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 06.06.2015 по 28.04.2016 в розмірі 27 173,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що судовим рішенням від 29.03.2016 по справі №826/11039/15, яке набрало законної сили на його користь присуджено заробітну плату та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 135 851,19 грн., проте кошти у вказаній сумі виплачені 29.04.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 по справі №826/11039/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва про визнання дій протиправними, стягнення коштів, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року -та ухвалено нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. Постановлено визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у м. Києві в частині не виплати заробітної плати за період з 15.01.2010 по 08.11.2011 та стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 15.01.2010 по 08.11.2011 та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 25.02.2012 по 05.06 2015 в розмірі 135 851,19 грн. (сто тридцять п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят одна гривня дев'ятнадцять копійок), сума вказана без утримання податків й інших обов'язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Виконавчий лист у вказаній справі видано 07.04.2016.

Відповідно до довідки Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 05.05.2016, кошти відповідно до згадуваного судового рішення на користь ОСОБА_1 списано 29.04.2016 з рахунку відповідача.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як зазначено вище, період затримки розрахунку при звільненні позивач визначив з 06.06.2015 по 28.04.2016.

Зі змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 по справі №826/11039/15 вбачається, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 його 24.02.2012 звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі наказу Головного управління юстиції у м. Києві від 23.02.2012 № 235/03.

Із листа Головного управління юстиції у м. Києві від 13.01.2012 №64/12/1212 убачається, що заробітна плата позивачу не нараховувалась у період з 15.01.2010 по 08.11.2011, з трудової книжки позивача убачається, що його звільнено 24.02.2012, а з конверту убачається, що із позовом останній звернувся 05.06.2015.

Отже, вина в невиплаті належних позивачеві при звільненні грошових сум у період з 25.02.2012 по 05.06 2015 встановлена згадуваною постановою Київського апеляційного адміністративного суду.

Як зазначено вище, статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Проте, період з 05.06.2015 по 29.03.2016 та з 07.04.2016 по 28.04.2016 є періодом вирішення спору про належну позивачу суму до виплати та періодом виконання такого судового рішення, а не періодом затримки виплати належних звільненому позивачу сум з вини відповідача, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда