Справа № 804/8102/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 р.Справа №804/8102/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
за участю представників: позивача відповідача Нечипоренко Н.М. Тулянцевої В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Коман» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_6, про визнання протиправною та скасування постанови, -
21 листопада 2016 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Коман» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної служби з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 07.11.2016 року №70/4.3-7/291 в розмірі 1450 грн., складену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_7
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з висновком, зазначеним у постанові про накладення штрафу від 07.11.2016 року №70/4.3-7/291, що позивачем порушено вимоги статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України, оскільки позивачем було дотримано всіх необхідних вимог порядку ведення трудових книжок та звільнення директора ОСОБА_6 Дії ОСОБА_6 свідчать про зловмисність, направлені на протиправне збагачення шляхом створення штучних підстав для додаткових виплат йому за рахунок ПСП «Агрофірма «Коман».
Представником відповідача надані суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що позивачем не надано будь-яких пояснень з приводу того, чому належні до сплати суми заробітної плати не було виплачено саме 17.11.2015 року, в останній день роботи ОСОБА_6 на підприємстві. Не наведено позивачем і доказів своєчасного повідомлення працівника про нараховані суми заробітної плати, що підлягали сплаті при звільненні.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 13.10.2016 року по 17.10.2016 року на підставі наказу №1475-П від 10.10.2016 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області була проведена позапланова перевірка Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Коман» з питань додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за зверненням ОСОБА_6, а саме: порушення строків виплати заробітної плати при звільненні, виплата компенсації за невикористану відпустку при звільненні, видача трудової книжки, виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
За результатами перевірки був складений акт перевірки №70/4.3-7 від 17.10.2016 року.
Перевіркою встановлено наступне:
- відповідно до пункту «б» абзацу 1 пункту 7.1 глави 7 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них не велася, а ведеться лише з 20.11.2015 року. Особові картки працівників, які затверджені наказом Держкомстату та Міністерства оборони України від 25.12.2009 року №495/656, на підприємстві відсутні, тому неможливо ні підтвердити ні спростувати щодо наявності трудової книжки заявника в агрофірмі, чи видачу її при звільненні. При звільненні з посади директора ОСОБА_6 та призначенні на посаду директора ОСОБА_3, відсутні акти прийому та передачі трудових книжок;
- компенсація за невикористану відпустку при звільненні нарахована та виплачена;
- відповідно до Рішення №1 зборів засновників ПСП «Агрофірма «Коман» від 17 листопада 2015 року питанням 3 Порядку денного було питання про зміну директора ПСП «Агрофірма «Коман», де і було вирішено питання про призначення на посаду директора підприємства ОСОБА_3 та вповноважити її на видання відповідного наказу. Але наказ про призначення на посаду директора ПСП «Агрофірма «Коман» виданий лише 01.02.2016 року за №01. Наказ про звільнення ОСОБА_6 з посади директора підприємства за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України з 17.11.2015 року до перевірки не наданий;
- порушення строків виплати ОСОБА_6 розрахункових сум, що свідчить про недотримання вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року, а саме: виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства при звільненні не провадиться в день звільнення, а саме: на підставі рішення зборів засновників ПСП «Агрофірма «Коман» від 17 листопада 2015 року за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України його звільнено з 17.11.2015 року, але розрахунок з ним проведено 10.02.2016 року, що підтверджується відомістю на виплату заробітної плати та видатковим касовим ордером від 10.02.2016 року за №6. Відповідно до наданих відомостей на виплату заробітної плати за вересень, жовтень, листопад 2015 року заробітна плата працівникам підприємства проводилась 30 листопада 2015 року, що підтверджується відомостями на виплату заробітної плати та видатковими касовими ордерами від 30 листопада 2015 року за №№36,37,38, але заявнику було виплачено лише 10.02.2016 року, що призвело до затримки виплати йому заробітної плати при звільненні більше, ніж на один місяць;
- ОСОБА_6 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не провадився, чим порушено вимоги частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року. На момент перевірки середній заробіток не нарахований та не виплачений.
За результатами перевірки ПСП «Агрофірма «Коман» перевіряючими складено:
1. припис №70/4.3-7-73 від 17.10.2016 року щодо усунення порушень, а саме:
- дотримуватись строків виплати розрахункових коштів працівникам підприємства, відповідно до вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме: виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства при звільненні провадити в день звільнення;
- усунути порушення вимог частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України;
2. протокол про адміністративне правопорушення №46/4.3-7 від 17.10.2016 року, відповідно до якого директора ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 Кодексу законів про працю України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн.;
3. постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07.11.2016 року №70/4.3-7/291, відповідно до якої на ПСП «Агрофірма «Коман» за порушення вимог частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, накладено штраф у розмірі 1450 грн.
Не погоджуючись з прийнятою постановою про накладення штрафу №70/4.3-7/291 від 07.11.2016 року, позивач звернувся до суду зазначаючи, що:
- в день звільнення з посади ОСОБА_6, тобто 17.11.2015 року, останній був відсутній на робочому місці з 8-00 до 17-00 год., що позбавило підприємство можливості здійснити розрахунок з працівником у день його звільнення. Вимога від працівника про виплату йому заробітної плати після звільнення до підприємства не надходила. Остаточний розрахунок з ОСОБА_6 було проведено в лютому 2016 року після того, як останній з'явився на підприємство;
- відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, належні звільненому працівникові суми виплачуються тільки при відсутності спору про їх розмір, однак у зв'язку із наявністю в Томаківському районному суді Дніпропетровської області спору щодо невиплати належних ОСОБА_6 сум при звільненні, такі суми підприємство не повинно сплачувати до набрання рішенням по цивільній справі законної сили.
Вирішуючи спір по суті, судом встановлено, що 01.06.2007 року наказом ПСП «Агрофірма «Коман» видано наказ №8 «Про прийняття на роботу», яким призначено директором ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_6 відповідно до розділу VII пункту 7.1 статуту ПСП «Агрофірми «Коман» (а.с.21).
17.11.2015 року ОСОБА_6 подано до зборів засновників ПСП «Агрофірма «Коман» заяву про звільнення його з займаної посади директора (керівника) ПСП «Агрофірма «Коман» відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін з 17.11.2015 року (а.с.22).
Того ж дня, 17.11.2015 року зборами засновників ПСП «Агрофірма «Коман» прийнято рішення №1, яким, крім іншого (а.с.23-25):
- питання №2: звільнено ОСОБА_6 з займаної посади директора (керівника) ПСП «Агрофірма «Коман» відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін з 17.11.2015 року;
- питання №3: призначено на посаду директора ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_3 та вповноважити її на видання відповідного наказу;
- питання №4: виведено ОСОБА_6 зі складу засновників ПСП «Агрофірма «Коман»;
- питання №5: затверджено нову редакцію статуту ПСП «Агрофірма «Коман» від 17.11.2015 року;
- питання №6: виключено ОСОБА_6 з числа осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, та з числі осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи ПСП «Агрофірма «Коман» і з числа кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) ПСП «Агрофірма «Коман» та уповноважити ОСОБА_3 подати державному реєстратору необхідні документи для проведення реєстрації зміни даних відомостей відносно ПСП «Агрофірма «Коман».
Як вбачається з акту перевірки порушення трудового законодавства з боку посадових осіб ПСП «Агрофірма «Коман» виразилось у несвоєчасній виплаті всіх сум діючим директором ОСОБА_3 колишньому директору ОСОБА_6, не в день звільнення, а розрахунок проведено лише 10.02.2016 року згідно наданого видаткового касового ордеру від 10.02.2016 року.
Також, актом перевірки встановлено, що звільненому працівнику ОСОБА_6 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не проводився. Станом на день розгляду справи судом дане порушення не усунуто.
Судом встановлено, що вказані порушення, виявлені в акті перевірки №70/4.3-7 від 17.10.2016 року, були предметом розгляду у справі №195/1327/16-п, по якій надавалась оцінка протоколу про адміністративне правопорушення №46/4.3-7 від 17.10.2016 року, відповідно до якого директора ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 Кодексу законів про працю України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн.
Так, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 року встановлені наступні обставини:
- під час перегляду справи ОСОБА_3 пояснила що на її думку заробітну плату ОСОБА_6 повинен був виплати сам шляхом винесення відповідного наказу. 17.11. 2016 року ОСОБА_6 не працював приблизно о 19:00 годині було здійснено збори засновників підприємства вже після закінчення робочого дня. На засіданні було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6, однак останній відповідного наказу не видав. Офіційно вона прийняла обов'язки директора підприємства 01.02.2016 року. Вимог від ОСОБА_6 про виплату йому заробітної плати не було. Вже із уточненої позовної заяви ОСОБА_6 вона дізналася про те, що останній висунув вимоги щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та оформлення трудової книжки, після чого була виплачена заробітна плата ОСОБА_6 Крім того, пояснила, що на даний спір не вирішено в суді та процедура оскарження триває до цього часу;
- під час перегляду справи було допитано інспектора Іванову Н.О., яка проводила перевірку на ПСП «Агрофірма «Коман» 17.10.2016 року та в подальшому склала протокол на ОСОБА_3 Так, інспектор пояснила, що перевірку проводила за заявою ОСОБА_6 щодо невиплати заробітної плати. Під час перевірки їй було надано Рішення зборів засновників ПСП «Агрофірма «Коман», з рішення нею було встановлено, що за заявою ОСОБА_6 його було звільнено на підставі статті 36 Кодексу законів про працю України. Відповідного наказу про звільнення вказаної особи не було. Тому вона вирішила, що ОСОБА_6 був звільнений на підставі Рішення зборів. При цьому інспектор пояснила, що ОСОБА_6 під час звільнення повинен був сам видати наказ про його звільнення та про виплату йому заробітної плати, оскільки заборгованість виплати заробітної плати була за серпень листопад місяці включно 2015 року, коли директором був він. Також пояснила, що їй не було відомо про процедуру оскарження виплати заробітної плати ОСОБА_6, тому нею і було зазначено про порушення ОСОБА_3 і статті 117 Кодексу законів про працю України;
- Свідок ОСОБА_8, який був допитаний під час перегляду справи пояснив, що працював трактористом на ПСП «Агрофірма «Коман» та пояснив, що ОСОБА_6 як директор не виплачував йому та іншим працівникам підприємства заробітну плату на протязі трьох місяців. ОСОБА_6 їм повідомив, щоб вони з'явилися 17.11.2015 року на підприємство та він їм виплатить заробітну плату. З'явившись на вказану дату з 08:00 години по 17:00 годину він та інші працівники чекали на ОСОБА_6, щоб останній виплатив їм заробітну плату, але останній у вказаний час не з'явився. Приблизно о 19:00 годині того ж дня його було запрошено в якості свідка на збори засновників підприємства, але питання, щодо виплати заробітної плати ні працівникам підприємства, ні ОСОБА_6 не вирішувалося;
- переглядаючи матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 не порушила вимоги частини 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 до дня його звільнення, а саме до 17.11.2016 року, як директор ПСП «Агрофірма «Коман», повинен був сам виплати заробітну плату за період серпня листопада 2015 року, шляхом винесення відповідного наказу, однак цього не зробив. Крім того, наказу, будучи директором підприємства на той час, про своє звільнення ОСОБА_6 також не виносив, та в подальшому вимоги про виплату заробітної плати до ПСП «Агрофірма «Коман» не ставив;
- з матеріалів справи також вбачається, що офіційно ОСОБА_3 була призначена на посаду директора ПСП «Агрофірма «Коман» 01.02.2016 року, та як тільки дізналася про зміненні вимоги ОСОБА_6 у позовній заяві щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та оформлення трудової книжки, вона виплатила заробітну плату за серпень, листопад місяці включно 2015 року, що підтверджується відповідним видатковим касовим ордером та відповідною відомістю. Тобто, порушення статті 116 Кодексу законів про працю України зі сторони ОСОБА_3 відсутнє;
- даний час у Марганецькому міському суді Дніпропетровської області триває спір за позовною заявою ОСОБА_6 до ПСП «Агрофірма «Коман» щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та оформлення трудової книжки, що ставить під сумнів порушення статті 117 Кодексу законів про працю України, яке інкримінується ОСОБА_3
На підставі викладеного, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 року постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 9 вересня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 (п'ятсот десять) гривень, скасовано; провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_3, закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення, на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, станом на час розгляду справи є така, що набрала законної сили постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 року, якою встановлено відсутність порушення статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в діях директора ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_3
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що згідно частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Як пояснено працівниками підприємства, заборгованість із заробітної плати виникла під час виконання ОСОБА_6 обов'язків директора. У тому числі заробітна плати працівників не була нарахована, працівники не одноразово приходили до робочого місця ОСОБА_6, однак, останній не знаходився на робочому місті.
Відсутність ОСОБА_6 на робочому місці 22.08.2016 року та 26.08.2016 року підтверджена відповідно складеними актами №3 та №4 «Про відсутність працівника на робочому місці», якими зафіксовано відсутність ОСОБА_6 на робочому місці на території підприємства, розташованого за адресою: с. Чумаки, вул. Червоногвардійська, 56-Б, протягом усього робочого дня з 08:00 год. по 17:00 год. На момент складання актів відомостей про поважні причини відсутності ОСОБА_6 не надходило. Акти підписані головним бухгалтером ОСОБА_9, трактористами-машиністами ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, сторожем ОСОБА_13, акти складено засновниками ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_3 (а.с.27-28).
Через вказані обставини, ОСОБА_6 17.11.2015 року було подано заяву про звільнення з посади директора ПСП «Агрофірма «Коман» за згодою сторін, заява розглянута загальними зборами, як пояснив представник позивача близько 19 години.
Відповідно до акту, складеного 14.10.2016 року, директор ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_6 був відсутнім 17.11.2015 року на роботі за адресою: с. Чумаки, вул. Червоногвардійська, 56-Б, протягом усього робочого дня з 08:00 год. по 17:00 год. Будівля за вказаною адресою 17.11.2015 року з 08:00 год. по 17:00 год. впродовж робочого дня була опечатана з боку ВДВС. Підставою для складання акту визначено: вимога головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Павлоградському регіоні ОСОБА_14 згідно направлення на проведення перевірки від 10.10.2016 року про надання документів для перевірки за скаргою ОСОБА_6 Акт підписано: ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 (а.с.32).
В матеріалах справи наявний лист-повідомлення директора ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_3 до ОСОБА_5, згідно змісту якого ОСОБА_5 неодноразово запрошувалось у бухгалтерії підприємства отримати заробітку плату за серпень, вересень, жовтень по 17 листопада 2015 року в сумі 4417,57 грн., однак, останні не з'явився. Також, із вказаного листа відомо, що при проведенні перевірки бухгалтерського та податкового обліку заборгованість по заробітній платі виникла у період виконання ОСОБА_6 обов'язків директора ПСП «Агрофірма «Коман». У листі ОСОБА_3 просила надати трудову книжку ОСОБА_6, оскільки останній забирав її з метою оформлення пенсії та не повернув до підприємства (а.с.29).
Новий директор ОСОБА_3 фактично приступила до виконання обов'язків, отримала документи підприємства, печатку - лише 01.02.2016 року та здійснювала заходи щодо повідомлення ОСОБА_6 про необхідність явки з метою проведення остаточного розрахунку.
Отже, суд не вбачає в діях директора ПСП «Агрофірма «Коман» ОСОБА_3 порушення статті 116 Кодексу законів про працю України, оскільки обов'язок здійснення своєчасних виплат заробітної плати покладався на колишнього директора.
Щодо встановленого порушення статті 117 Кодексу законів про працю України, судом встановлено, що нею передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Вказана норма передбачає обов'язок підприємства виплатити звільненому працівнику суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку лише за умови відсутності спору про розміри належних звільненому працівникові сум.
Судом встановлено, що станом на час розгляду справи судом у Марганецькому міському суді Дніпропетровської області триває спір за позовною заявою ОСОБА_6 до ПСП «Агрофірма «Коман» щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та оформлення трудової книжки.
З аналізу наведених обставин та відповідних їм норм права, судом не встановлено порушень вимог чинного законодавства ПСП «Агрофірма «Коман», встановлених актом перевірки №70/4.3-7 від 17.10.2016 року, що виключає настання відповідальності за постановою про накладення штрафу в сумі 1450 грн. від 07.11.2016 року №70/4.3-7/291.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує.
Головне управління Державної служби з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області в цій справі є суб'єктом владних повноважень, який повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідачем вчинені дії, що виходять за межі законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 07.11.2016 року №70/4.3-7/291 прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд присуджує понесені витрати на користь позивача, а саме документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір, сплачений згідно платіжного доручення від 16 листопада 2016 року №133 в сумі 1378 грн.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Коман» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_6, про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 7 листопада 2016 року №70/4.3-7/291, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Присудити на користь Приватного підприємства Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Коман» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1378 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 6 лютого 2017 року.

Суддя І.О. Верба