Справа № 826/18660/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2017 року № 826/18660/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - позивач) до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 1 159 628,33 грн.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем в установлені законодавством строки не сплачені узгоджені суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств.

Відповідач подав заперечення проти позову, в яких зазначив, що ним частково сплачені грошові зобов'язання, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача з податку на додану вартість виникла у зв'язку з нарахуванням відповідачу до сплати коштів згідно самостійно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість № від 20.03.2015 у розмірі 205 149,00 грн., № від 20.04.2015 у розмірі 268 626,00 грн., № від 20.05.2015 у розмірі 190 639,00 грн., № від 20.06.2015 у розмірі 170 316,00 грн., № від 15.07.2015 у розмірі 56 327,00 грн., № від 16.09.2015 у розмірі 60 737,00 грн., № від 20.10.2015 у розмірі 55 476,00 грн., № від 19.11.2015 у розмірі 14 169,00 грн., № від 19.02.2016 у розмірі 48 519,00 грн., № від 18.03.2016 у розмірі 5839,00 грн., № від 19.04.2016 у розмірі 13060,00 грн., № від 18.05.2016 у розмірі 11644,00 грн., № від 16.06.2016 у розмірі 10346,00 грн., № від 20.07.2016 у розмірі 11470,00 грн.

Також позивачем нараховано штрафні санкції у розмірі 36,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 05.07.2016.

Водночас, згідно з картками особових рахунків відповідача обліковувалася переплата з податку на додану вартість у сумі 809,53 грн., а також 17.04.2015 відповідачем згідно платіжного доручення № 374 від 17.04.2015 сплачені грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. та розрахувалась пеня у сумі 335,34 грн., у зв'язку з цим податковий борг відповідача був зменшений і становить станом на момент звернення з даним позовом до суду 1 113 962,81 грн.

Окрім того, заборгованість у відповідача виникла у зв'язку з несплатою самостійно зобов'язань згідно поданих податкових декларацій з податку на прибуток № від 07.04.2015 на суму 5744,00 грн., № від 07.04.2015 на суму 5744,00 грн., № від 07.04.2015 на суму 5744,00 грн.

Також, у зв'язку зі злиттям податків сума боргу у розмірі 28 433,52 грн. з авансових внесків податку на прибуток перейшла до податку на прибуток.

Таким чином, сума податкового боргу відповідача є узгодженою та склала 45 665,52 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивачем направлено податкову вимогу від 06.05.2015 № 6985-25, яка направлена відповідачу засобами поштового зв'язку, однак повернуто на адресу контролюючого органу без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до п.58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, процедура стягнення вважається дотриманою.

Станом на час розгляду справи відповідачем належних доказів про сплату в повному обсязі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств не надано, як і не надано доказів щодо оскарження зазначеної податкової вимоги.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що ним частково сплачено податковий борг у розмірі 20 000,00 грн., а тому сума боргу має бути меншою до стягнення, оскільки дослідивши подані позивачем матеріали, судом встановлено, що податковим органом пред'явлено позов про стягнення боргу уже з урахуванням цієї сплати.

Згідно з п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Статтею 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що сума податкових зобов'язань відповідача узгоджена та у встановлені законом строки ним не сплачена, доказів погашення зазначеного боргу в повному обсязі не надано, суд вважає, що подані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення по справі в порядку скороченого провадження про задоволення адміністративного позову.

Виходячи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 9, 71, 94, 159, 163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (код ЄДРПОУ 3366569) податковий борг з рахунків у банках, які обслуговують такого платника податків на відповідні бюджетні рахунки:

з податку на додану вартість у розмірі 1113962,81 грн. на бюджетний рахунок №0007, одержувач: УДКСУ у Печерському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код платежу 14060100;

з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 45 665,52 грн. на бюджетний рахунок №0007, одержувач: УДКСУ у Печерському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код платежу 11021000.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов