Справа № 560/1331/16-а
Суддя: Сидоренко З.С.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №560/1331/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо недоплати йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. На підставі ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Закону україни "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" на 2016 рік мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 01 травня 2016 року - 1130 грн. Таким чином, він повинен був отримати у 2016 році 5650 грн. Однак, грошова допомога була йому виплачена в сумі 920 грн. недоплата склала за 2016 рік 4730 грн. Він звертався до відповідача із заявою про виплату йому недоплаченої грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня 2016 року, але йому було відмовлено. Свою відмову відповідач мотивував тим, що для нарахування та виплати в 2016 році щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" в якій було обумовлено розмір матеріальної допомоги, призначеної для виплати учасникам бойових дій у 2016 році. Таку відмову відповідача він вважає протиправною, а дії неправомірними. Враховуючи те, що він є учасником бойових дій, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе і право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є ветеранами війни - учасників бойових дій.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Пилипака С.І., що діє на підставі довіреності №1 від 03.01.2017 року, позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, які зазначені у поданих запереченнях.

З вказаних заперечень вбачається, що 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року, яким розділ VІ Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статтей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, вказана норма є діючою, не відмінена та обов'язкова до виконання. Відповідно до загальної теорії права, зважаючи на лист Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року №Н-35267-18 "Щодо порядку застосування нормативно-правових актів" кодифікований нормативно-правовий акт має вищу юридичну силу над звичайним (ординарним) законом, а Бюджетний кодекс України є кодифікованим законом, відтак його положення щодо застосування статтей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є правомірними. Центром нараховано позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" в розмірі 920 грн. Конституцією України передбачені гарантії прав громадян на соціальний захист. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване ст.48 Конституції України. Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Конституційний суд України у рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 визначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист та повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості. Тому при нарахуванні та виплаті позивачу в 2016 році щорічної разової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" відповідач діяв правомірно, відповідно до норм чинного законодавства України.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, відповідно має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

У 2016 році позивачу було здійснено виплату допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації з письмовою заявою про нарахування та виплату йому недоплаченої грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня 2016 року.

Однак, листом №01-26-03/1/244 від 01.12.2016 року Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації позивачу було відмовлено та мотивовано тим, що для нарахування та виплати в 2016 році щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 02.02.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" в якій було обумовлено розмір матеріальної допомоги, призначеної для виплати учасникам бойових дій у 2016 році.

Нормами ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України.

Частина 1 ст.17-1 Закону україни "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачає, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх отримання чи одержання грошового утримання.

Позивач при обрахунку недоплаченої йому суми щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня вважає за належне застосувати розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік". Проте, це суперечить положенню ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де зазначено, що мінімальний розмір пенсій за віком, встановлений абз. 1 ч.1 ст.28 застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Тобто, норма ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не може застосовуватись при обрахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня.

Розмір мінімальної пенсії за віком передбачено ст.28 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 01.01.2016 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність - 1074 грн.

У той же час, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статтей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" визначено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 грн., які були отримані позивачем, про що останній зазначає у позовній заяві.

Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього ж суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 визначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що, згідно з ч.1 ст.17 Конституції України, є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист та повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №1-11/2012 суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що у 2016 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність застосування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року у справі №21-6508а15 (537/5837/14-а), оскільки спірні правовідносини у цій адміністративній справі виникли у квітні 2014 року, за інших фактичних обставин, тому підстав для висновку про застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах немає.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році здійснено в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України відповідно до положень ч.5 ст.94 КАС України.

Враховуючи вищенаведене керуючись ст.ст.11, 12, 17-19, 71, 159-163, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк, з дня отримання копії постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.