Справа № 214/6134/16-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2017 року справа № 214/6134/16-а(2а/214/198/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі № 214/6134/16-а (2а/214/198/16) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 УПП в м. Кривому Розі Дніпропетровської області молодшого лейтенанта поліції Кравець Аліни Юріївни про визнання протиправними дії та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 20.10.2016 року за адресою вул. Ухтомського, 7, м. Кривий Ріг;

- скасувати постанову відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач незаконно виніс оскаржувану постанову на місці зупинки транспортного засобу, не прийнявши до уваги при цьому, що він на автомобілі виїхав з прилеглої території, у зв'язку з чим не бачив відповідного знаку, який забороняє зупинку в даному місці.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

20.10.2016 року інспектором УПП в м. Кривому Розі Дніпропетровської області молодшим лейтенантом Кравець А.Ю. винесено постанову серії ДР № 139699, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те що, о 10 год. 35 хв. Керуючи автомобілем марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в м. Кривому Розі по вул. Уфімська, 7 порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні його дії, чим порушив вимоги п. 33.3.34 ПДР України, у зв'язку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. ( а. с. 8)

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем факт вчинення правопорушення визнаний, проте зупинка транспортного засобу носила нетривалий характер, не створювала аварійної обстановки, у зв'язку з чим у відповідача були всі підстави для застосування положень статті 22 КУпАП та оголошення усного зауваження.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Щодо розгляду справи відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Згідно статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 вказаної статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015, на яке посилається позивач, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 цього Кодексу щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місті вчинення правопорушення, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вказаною Інструкцією.

Таким чином, враховуючи вказані норми колегія суддів дійшла висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ч. 1 ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення без складення протоколу, що в повній мірі спростовують доводи позивача відносно порушення його прав.

При цьому, положення КУпАП, що стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач, зокрема ст. 278, 279 КУпАП, на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки у даному випадку норми КУпАП передбачають спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення судова колегія вважає зазначити наступне.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до розділу 33 (е) Правил дорожнього руху містить дорожній знак 3.34, у відповідності до якого забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Матеріали справи містять відеозапис з бодікамери, наданий апелянтом, який досліджено судом апеляційної інстанції та встановлено, що транспортний засіб за кермом якого знаходився позивач дійсно здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР України, що також не заперечувалося ОСОБА_1 На запитання патрульного поліції з приводу вчиненого адміністративного правопорушення, позивач відповів, що зупинився поговорити по телефону, та забув що стоїть вказаний знак 3.34 ПДР України. При цьому доводів, що він виїхав з прилеглої території, а тому не побачив знака заборони зупинки, позивачем патрульному поліцейському не заявлялось. Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються зазначені твердження позивача, вказані ним в позовній заяві.

Нормами ч. 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази в розумінні ст. 251 КУпАП, що підтверджують наявність складу правопорушення в діях позивача та правомірність вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, доведений відповідачем, що, як зазначалося вище, не заперечується і самим позивачем.

Проте суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, безпідставно дійшов висновку, що можливість застосування відповідачем, зважаючи на характер вчиненого правопорушення, до позивача усного зауваження є підставою для скасування постанови, оскільки вказані повноваження органу, що розглядає справу, за змістом статті 22 КУпАП є дискреційними, тобто такими, які застосовуються на власний розсуд. Відповідач, накладаючи на позивача адміністративне стягнення, не знайшла підстав для застосування положень статті 22 КУпАП, а тому адміністративний суд не вправі в такій ситуації при прийнятті судового рішення аналізувати та обговорювати це питання з точки зору незаконності винесеної постанови. Незастосування органом, що виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, до правопорушника усного зауваження не є підставою для скасування такої постанови, яка за всіма іншими вимогами є законною.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 197, 198, 202, ст. 205, ст. 207, ст. 211, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі № 214/6134/16-а (2а/214/198/16) скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 УПП в м. Кривому Розі Дніпропетровської області молодшого лейтенанта поліції Кравець Аліни Юріївни про визнання протиправними дії та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко