Справа № 156/630/16-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Справа № 876/9203/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2016 року Іваничівським районним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання неправомірним дій Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 25 лютого 2016 року; зобовязання Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 як інваліду третьої групи загального захворювання з 25 лютого 2016 року.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновлені виплати пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи загального захворювання. Зобов'язано Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, починаючи з 25 лютого 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Нововолинсько-Іваничівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ст. 55 КАС України судом апеляційної інстанції допущено процесуальне правонаступництво, а саме Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області замінено на правонаступника Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Іваничівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області з 24 березня 2011 року як отримувач пенсії по інвалідності ( ІІІ група, загальне захворювання) (а.с.7).

Відповідно до запису № 18 трудової книжки 22 квітня 2016 року позивач призначена на посаду заступника начальника відділу завідувача сектора землеустрою та ринку відділу Держгеокадастру в Іваничівському районі Волинської області як така, що пройшла стажування на цій посаді з присвоєнням 10 рангу державного службовця (а.с.8-10).

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії по інвалідності ІІІ групи призупинено, починаючи з 01 квітня 2015 року. Також Законом України від 24.12.2015 року № 911 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було продовжено період, з якого пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, пенсії не виплачуються, а саме з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

25 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про поновлення виплати пенсії по інвалідності як інваліду ІІІ групи.

Листом від 05 серпня 2016 року № 70/Б-01 року відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії з посиланням на те, що з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року встановлений особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, незалежно від часу їх призначення, а пенсіонерам, які працюють на посадах державних службовців, у вказаний період виплата пенсій припиняється, а тому підстави для поновлення пенсії відсутні.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на поновлення виплати пенсії як інваліду ІІІ групи загального захворювання, відповідач відмовляючи ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії, порушив право позивача на отримання пенсії.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015(далі - Закон № 213-VIII), у абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 викладений в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього закону не виплачуються».

Аналогічні зміни внесені до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2015 року.

Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 (далі - Закон № 911-VIII) абзаци 2 та 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 викладений в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Аналогічні зміни внесені до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року.

Виходячи з наведених законодавчих норм, враховуючи, що позивач працює на посаді, на яку розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», колегія суддів робить висновки, що відповідно до Закону № 213-VIII та Закону № 911-VIII в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року виплата пенсії позивачу не здійснюється, тому відповідач, припинивши виплату пенсії позивачу діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2016 року в справі № 156/630/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

ОСОБА_2

Постанову складено в повному обсязі 17 лютого 2017 року.