Справа № 826/6603/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2017 року № 826/6603/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Мазур А.С., Кобилянського К.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс»

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення №38349/7/99-99-11-02-17

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс» (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправним рішення Державної фіскальної служби України від 16.10.2015 року №38349/7/99-99-11-02-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення податкового органу від 16.10.2015 року №38349/7/99-99-11-02-17 про скасування рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 28.08.2015 року №621/6/06-30-15-01-10 є протиправним, необґрунтованим та в порушення норм чинного законодавства України.

Представник відповідача зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним з підстав, викладених в письмових запереченнях.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у м. Житомирі 27.04.2011 року було прийнято рішення №993/29 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Технополіс» у зв'язку з наявністю в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису щодо ТОВ «Технополіс» про відсутність за місцезнаходженням останнього.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду по справі №0670/5738/11 11.01.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.06.2014 року, скасовано рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ від 27.04.2011 року №993/29.

Так, на виконання вищезазначеного рішення суду податковим органом 02.10.2014 року було відновлено реєстрацію платника податку на додану вартість.

В подальшому Житомирською ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області 23.07.2015 року було прийнято рішення №376/15/01 про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ у відповідності до вимог пп. «г» п.184.1 ст.184 ПК України, оскільки протягом 12 послідовних місяців платник податку подає декларацію, яка свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового кредиту чи податкового зобов'язання. Так, позивача 23.07.2015 року було виключено з реєстру платників ПДВ.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до ГУ ДФС у Житомирській області зі скаргою.

Рішенням ГУ ДФС у Житомирській області від 28.08.2015 року №621/6/06-30-15-01-10 скасовано рішення Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 23.07.2015 року №376/15/01 про анулювання реєстрації ТОВ «Технополіс» платником ПДВ.

Водночас, рішенням ДФС України 16.10.2015 року №38349/7/99-99-11-02-17 скасовано рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 28.08.2015 року №621/6/06-30-15-01-10 про скасування рішення ОДПІ від 23.07.2015 р. №376/15-01 про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Вважаючи протиправними дії відповідача по прийняттю спірного рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України 02.12.2010 N 2755-VI (далі - ПКУ).

Приписи статті 21 ПКУ визначають, зокрема, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані:

1) дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами;

2) забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій;

30 не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій;

Згідно із пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України передбачено, що анулювання реєстрації платника податку відбувається у разі, якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Анулювання реєстрації на зазначених підставах здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу за наявності відповідних підтверджуючих документів (відомостей) (підпункт 5.3 пункту 5 Положення про реєстрації платників податків на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 р. №1130 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за № 1456/26233).

За змістом пункту 5 наведеного Положення органи державної податкової служби здійснюють постійний моніторинг платників податку на додану вартість, які включені до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації у разі існування підстав, визначених у Податковому кодексі України. У випадку, передбаченому підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, рішення може бути прийнято за довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців. У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

З аналізу норм права Судом вбачається, що існують виключні підстави для прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника податків на підставі п.п. «г» п. 184.1 ст. 184 ПКУ. Ними є: наявність довідки контролюючого органу про подання/неподання платником податку на додану вартість податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців.

Так, підставою прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що під час прийняття рішення ГУ ДФС у Житомирській області про скасування рішення від 23.07.2015 року №376/15-01 про анулювання реєстрації ТОВ «Технополіс» як платника ПДВ відповідач керувався тим, що підприємство подавало податкові декларації з липня 2014 року по дату прийняття рішення, а саме по 28.08.2015 року.

Водночас, ДФС України вказує на те, що ТОВ «Технополіс» не подавало декларації з ПДВ за липень, серпень 2014 року, а подавало за вересень 2014 року та червень 2015 року, а тому у рішенні ОДПІ допущено помилку/описку, що призвело до помилкового прийняття рішення про скасування рішення про анулювання реєстрації ПДВ від 23.07.2015 року №376/15-01.

Як зазначалось вище, податковим органом 02.10.2014 року було відновлено реєстрацію платника податку на додану вартість. Отже, рішення про анулювання ТОВ «Технополіс» свідоцтва платника ПДВ на підставі пп. «г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України мало приймались в разі неподання до Житомирської ОДПІ декларації з ПДВ та/або подання такої декларації, який свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання/кредиту протягом 12 послідовних податкових місяців.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року та серпень 2015 року, що підтверджується квитанціями №1 та №2. За липень декларація прийнята податковим органом 18.08.2015 року, а за серпень не прийнята 21.09.2015 року, оскільки на момент подачі вказаної декларації підприємство не було платником ПДВ на підставі рішення від 23.07.2015 року.

Також до Суду на підтвердження здійснення господарських операцій позивачем надано витяг з Єдиного реєстру податкових накладних та виписки по рахунку щодо здійснення постачання/придбання товарів.

Отже, відповідачем не взято до уваги обставини, що до 02.10.2014 року Позивача було позбавлено можливості здійснювати господарську діяльність як платника ПДВ, а тому відлік контролю діяльності підприємства на протязі 12 послідовних місяців починається саме з жовтня 2014 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, Суд до висновків про протиправність рішення Державної фіскальної служби України від 16.10.2015 року №38349/7/99-99-11-02-17.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Державної фіскальної служби України від 16.10.2015 року №38349/7/99-99-11-02-17.

3. Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс» () судові витрати в сумі 1378,00 грн. (ода тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.М. Кобилянський

А.С. Мазур