Справа № 337/4904/16-а(2а/337/22/2017)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2017 рокусправа № 337/4904/16-а(2а/337/22/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2017 року за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, в якому просила:

- визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови в виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій;

- зобовязати Відповідача виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій;

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі міста Запоріжжя щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі міста Запоріжжя нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти її місячних пенсій у відповідності з вимогами п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є працівником у галузі освіти. Відповідно до копії трудової книжки, 20 серпня 2010 року ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого вчителя Середньої школи №24, у звязку з виходом на пенсію.

З 21 серпня 2010 року, відповідно до поданої заяви, позивачу призначена пенсія за вислугу років (протокол №5576 від 22 вересня 2010 року) на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення. ЇЇ виплату було припинено у звязку з працевлаштуванням 26 серпня 2010 року позивача на посаду, яка дає право на призначення даного виду пенсії, та ОСОБА_1 знято з пенсійного обліку.

05 квітня 2016 року, у звязку з досягненням пенсійного віку ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З 05 квітня 2016 року позивачу призначено пенсію за віком, що підтверджується Розпорядженням 162398 від 14 квітня 2016 року.

Не погодившись із розрахунком пенсії, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Постановою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 08 червня 2016 року у справі №337/1988/16-а позов було задоволено. Визнано дії УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя протиправними. Зобовязано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 05 квітня 2016 року, з урахуванням раніше виплаченої різниці.

01 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя із заявою про виплату їй разової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій.

Листом відповідача від 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні вказаної заяви, оскільки з 21 серпня 2010 року Позивачу вже призначалась пенсія за вислугу років.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, Позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у Позивача наявне право на отримання грошової допомоги у відповідності до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж частини 1 статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій повязується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Як свідчать встановлені обставини справи, Позивач, на час звернення з заявою про призначення пенсії досяг пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, та має страховий стаж 35 років.

Між тим, в апеляційній скарзі пенсійний орган зазначає, що виплата одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій призначається в тому разі, коли особа вперше звертається за пенсією. Так, Позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення та у жовтні була виплачена за період з 21.08.2010 року по 25.08.2010 року.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, виходом на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, станом на момент виникнення у Позивача права на пенсію, вона не отримувала будь-якого іншого виду пенсій.

Отже, виходячи з зазначеного, відмова пенсійного органу у виплаті Позивачу грошової допомоги не ґрунтується на приписах чинного законодавства, що свідчить про наявність протиправного характеру в його діях.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко