Справа № 335/12033/16-а(2-а/335/446/2016)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року справа № 335/12033/16-а(2-а/335/446/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Головко О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року у справі №335/12033/16-а(2-а/335/446/2016) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 02 листопада 2016 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, в якому просить суд зобовязати відповідача здійснювати перерахування та виплачувати позивачу пенсію з урахуванням ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року позов задоволено повністю.

Суд, визнав бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 протиправною та зобовязав відповідача здійснити з 08.06.2016 року перерахунок та без обмежень виплачувати позивачу пенсію з урахуванням ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і довідки про розмір суддівської винагороди працюючого судді апеляційного суду № 08-03/805 від 07.07.2016 року, виданої територіальним управлінням судової адміністрації України у Запорізькій області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач отримує пенсію за віком як державний службовець у відповідності до Закону України «Про державну службу» з урахування ст. 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і довідки про розмір суддівської винагороди працюючого судді у відставці. Положення статті 37-1 Закону України «Про державну службу», якою надавалося право особам, які отримують пенсію за цим законом на перерахунок пенсії на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено в наступній редакції «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». Кабінет Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям не визначив у звязку з чим відсутні і підстави для перерахунку позивачу пенсії. Крім того, вказує на те, що Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 не стосується спірних відносин, оскільки позивачу призначена пенсія згідно з Законом України «Про державну службу».

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя з 21.05.2007 року і отримує пенсію державного службовця, розмір якої розраховано, виходячи із заробітної плати судді Апеляційного господарського суду.

Пенсія за віком була призначена з 21.05.2007 року, виходячи з норм ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та ст. 37 Закону України «Про державну службу».

29.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 07.07.2016 року № 08-03/805, у зв'язку зі зміною грошового утримання працюючих суддів на відповідній посаді (а.с.37).

Листом № 223/Р-9 від 22.08.2016 року відповідач відмовив у задоволені заяви у зв'язку з відсутністю підстав для перерахунку пенсії (а.с.6).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідки від 07.07.2016 року № 08-03/805 та у звязку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 08.06.2016 року №4-рп/2016 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону «Про статус суддів» (у редакції чинній на момент призначення пенсії), судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи, виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» (редакції чинній на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено в такій редакції: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Тобто, з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII встановлена ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умова перерахунку призначених пенсій державним службовцям виключена.

Слід зазначити й те, що відповідно до п. 4 Постанови № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 5 Постанови № 865 встановлено, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Однак, пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09.12.2015 року виключено пункт четвертий постанови №865.

Тобто, чинним законодавством не встановлено такої підстави для перерахунку призначених пенсій державним службовцям як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Враховуючи те, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для перерахунку позивачу пенсії позивачу.

Слід зазначити й про безпідставність тверджень позивача щодо необхідності застосування до спірних відносин положень Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, виходячи з наступного.

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі Закон № 192-VIII), яким викладено в новій редакції всі положення Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI).

Частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма була прийнята, однак не була практично реалізована, оскільки відповідно до Закону № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказана частина набула нового змісту, згідно з яким:

1) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

2) вилучено речення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Частинами 3, 5 Закону України № 213-VIII встановлено обмеження щомісячного довічного грошового утримання до розміру 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а також вилучення права на перерахунок пенсії суддів загальної юрисдикції.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень вказаного Закону у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 в справі № 1-8/2016 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці» визнани такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Крім того, Конституційним Судом України визначений наступний порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Тобто, починаючи з 08.06.2016 року підлягає застосуванню положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, якою передбачено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та скасовано приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Враховуючи те, що позивач отримує пенсію за Законом України «Про державну службу», а не щомісячне довічне грошове утримання, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для застосування до спірних відносин рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року у справі №335/12033/16-а(2-а/335/446/2016) скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.В. Головко