Справа № 815/2703/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2703/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень -рішень -,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач, змінивши предмет позову, просить:

скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 13 січня 2016 року на суму штрафних санкцій 190 000 гривень;

скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за формою «Д» № від 05 квітня 2016 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 14 842 грн. 18 коп., у тому числі 7 600 гривень за податковим зобов'язанням, 3 800 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 3 442 гривні 18 копійок сума пені;

скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за формою «Д» № від 05 квітня 2016 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 20 063 гривні 33 копійки, у тому числі 5700 гривень за податковими зобов'язаннями, 3 360 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 11 003 гривні 33 копійки пені;

скасувати рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15 березня 2016 року на суму 13 845 гривень 30 копійок.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 гл.8 розділу ІІ Податкового кодексу України, ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), відповідно до направлення № 743 від 25 червня 2015 року, наказу № 605 від 25 червня 2015 року, згідно плану графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання головним державним інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області Заворотною Н.О. проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування (єдиного внеску) за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

За наслідками перевірки складено акт № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14 грудня 2015 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки» фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року /а.с. 11-23/, відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.164.1 ст.164, п. 177.4, п.177.8, п. 177.10 ст. 177, п. 138.2 ст. 138, п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у загальній сумі 77 617,0 грн.;

п.44.1 ст. 44, «а», пп. «б» п. 185.1 ст. 185, ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п.201.10 ст. 201 розділу V Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) встановлено заниження податку на додану вартість за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у сумі 15 499,0 грн.;

п.1.2 ст.1, п. 2.6 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Нацбанку України від 15 грудня 2004 року № 637 в частині не оприбуткування готівкових коштів в сумі 38 000,0 грн. в книзі обліку доходів та витрат за ф. № 10, отриманих як виручка;

п.176.2 б ст. 176, п.119 ст. 119 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) у результаті подання до податкової інспекції податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ), з відомостями не у повному обсязі;

пп.4 п.2 ст.6, п.11 ст. 8, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (із змінами та доповненнями) донараховано єдиного податку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 27 417,6 грн.

За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 13 січня 2016 року /а.с. 32/;

податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2016 року /а.с. 24-25/;

податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2016 року /а.с. 27-28/;

податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2016 року /а.с. 29-30/;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14 грудня 2015 року /а.с. 31/

10 березня 2016 року (вих. № 212/М/15-32-10-01-01-06) рішенням ГУ ДФС в Одеській області про результати розгляду первинної скарги скасовано вимогу державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № Ф- від 14 грудня 2015 року у частині визначення недоїмки з єдиного внеску у розмірі 14 231,16 грн. та рішення № від 13 січня 2016 року в частині застосування штрафу з єдиного внеску у розмірі 2 082,41 грн., первинну скаргу позивача в іншій частині суми донарахованого внеску та застосування штрафних санкцій з єдиного податку залишено без змін, а первинну скаргу останнього без задоволення в цій частині. /а.с. 33-35/

01 квітня 2016 року (вих. № 298/М/15-32-10-01-08) рішенням ГУ ДФС в Одеській області скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2016 року в частині донарахування податку з доходів з фізичних осіб на суму 71 917 грн. та в частині застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 35 958,50 грн.; скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13 січня 2016 року в частині донарахування ПДВ на суму 7 899 грн. та в частині застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 3 949,50 грн. /а.с. 36-39/

27 квітня 2016 року (вих. № 4443/М/99-99-11-02-02-25) рішенням ДФС України рішення за результатами розгляду первинної скарги від 10 березня 2016 року№ 212/М/15-32-10-01-01-06 ГУ ДФС в Одеській області залишено без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 № 87/02-2016 від 05 лютого 2016 року без задоволення. /а.с. 40-41/

Крім того, державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято нові податкові рішення, які містять зменшену суму грошового зобов'язання, а саме:

рішення № від 15 березня 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 13 186 грн. з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 659,30 грн. (загальна сума 13 845,30 грн.) /а.с. 82/;

податкове повідомлення-рішення № від 05 квітня 2016 року на суму за податковим зобов'язанням 7 600 грн., штрафними санкціями 3 800 грн., сума пені 3442,18 грн. /а.с. 80/;

податкове повідомлення-рішення № від 05 квітня 2016 року, за податковим зобов'язанням 5 700 грн., штрафними санкціями 3 600 грн., сума пені 11003,33 грн. /а.с. 81/;

вимогу про сплату боргу №Ф- від 15 березня 2016 року на суму 13 186 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України, Положенню про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої Постановою правління Нацбанку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі - Положення №637) та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

В апеляційної скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року та ухвалення нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 77.1, п. 77.2, п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 було своєчасно сповіщено про проведення документальної планової виїзної перевірки письмовим повідомленням № 53/15-52-17-01-10 від 06 листопада 2015 року. Копію наказу про проведення перевірки вручено особисто позивачу 26 червня 2015 року. Направлення на перевірку № 1224 від 04 листопада 2015 року пред'явлено позивачу державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 06 листопада 2015 року.

Під час здійснення перевірки позивача відповідачем встановлені порушення та відповідно прийняті податкові повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем неправомірно, в порушення норм діючого законодавства, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Щодо податкового повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 13 січня 2016 року, яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 190 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши вказане податкове повідомлення-рішення, колегією суддів встановлено, що воно прийнято на підставі акта перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14 грудня 2015 року, за порушення п.1.2 ст.1, п. 2.6 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Нацбанку України №637 від 15 грудня 2004 року, ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». /а.с. 29/.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Положення № 637, каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів; касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку;книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій; книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України; оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 2.6 ст.2 Положення № 637 вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки, при дослідженні книги обліку доходів та витрат, виписок по розрахунковому рахунку коштів, які надійшли по прибутковому касовому ордеру відповідачем встановлено розбіжності на загальну суму 38 000,00 грн., а саме : «надходження коштів» за 14 квітня 2014 року в сумі 38 000,0 грн., які позивачем не внесено до книги обліку доходів та витрат, що потягло за собою не оприбуткування грошових коштів 14 квітня 2014 року на суму 38 000,0 грн. З урахуванням зазначеного відповідач дійшов висновку, що в порушення вимог п.2.6 ст.2 Положення № 637 позивач не оприбутковано готівку в розмірі 38 000,0 грн. як виручку від реалізації продукції.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком податкового органу виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 05 квітня 2016 року. /а.с. 80/, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 14 842,18 грн., з яких за податковим зобов'язанням 7 600,0 грн., штрафними санкціями 3 800,0 грн., сума пені 3 442,18 грн., прийнято на підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01 квітня 2016 року за порушення п.44.1 ст. 44, «а», пп. «б» п. 185.1 ст. 185, ст. 187, п. 198.6ст. 198, п.201.10 ст. 201 розділу V Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Так за приписами п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктами «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 вищевказаного Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У рішенні ГУ ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01 квітня 2016 року зазначено, що позивачем занижено суму ПДВ, в тому числі за квітень 2014 року на суму 7 600,00 грн., а не у сумі 15 499,0 грн., як зазначено в акті перевірки. /а.с. 39/

Окрім того колегія суддів не може погодитись з правомірністю прийнятого Податковим органом податкового повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 05 квітня 2016 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 20 063, 33 грн., у тому числі 5 700,00 грн. за податковими зобов'язаннями, 3 360,0 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 11003,33 грн. пені, яке було прийнято на підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01 квітня 2016 року за порушення п.164.1 ст.164, п. 177.4, п.177.8, п. 177.10 ст. 177, п. 138.2 ст. 138, п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями). /а.с. 81/

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно п. 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

Відповідно до п.177.8ст. 177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

За приписами п. 138.2 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта; на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів було встановлено, що відповідачем під час перевірки правильності визначення валового доходу, відображеного в декларації про доходи, з даними про суми валового доходу встановлено заниження загального оподаткованого доходу у сумі 38 000,0 грн. (з ПДВ), оскільки згідно банківської виписки від 14 квітня 2014 року № 44 на розрахунковий рахунок призначення платежу «надходження гот.коштів» за 14 квітня 2014 року до складу загального оподатковуваного доходу, відображеного у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014 рік, позивачем не включено суми доходу від здійснення підприємницької діяльності, у загальній сумі 38 000,0 грн. /а.с. 15/

При цьому зі змісту акта перевірки вбачається, що під час перевірки правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, відображених у додатку 5 до податкових декларацій з даними про суми валових витрат, встановлені у ході перевірки, було виявлено завищення суми валових витрат на загальну суму 420 000,00 грн.

За результатами дослідження наданих до вищевказаної перевірки від 14 грудня 2015 року документів та книги обліку доходів та витрат (ф. 10) колегією суддів встановлено, що до складу валових витрат, пов'язаних із одержанням доходу, у 2014 році включено загальну суму 420 000,0 грн., у книгу обліку доходів та витрат (ф. 10) закупка насіння, врожаю 2013 року ФОП ОСОБА_2 від постачальника ФОП ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків 225391843) відповідно договору поставки № 230114 від 23 січня 2014 року, та згідно видаткових накладних № ЮБ-0000001 від 27 лютого 2014 року, № ОБ-0000010 від 01 квітня 2014 року, № ОБ-0000011 від 25 квітня 2014 року, оплата проводилась готівкою. Окрім того до договору поставки №230114 від 23 січня 2014 року надано свідоцтво ФОП ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 01 січня 2012 року, у якому зазначені види діяльності 47.22-роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; 47.89- роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 10.11 - виробництво м'яса. При цьому в акті перевірки зазначено, що згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також и даних «Податковий блок» ФОП ОСОБА_4 додає вид економічної діяльності 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 10 листопада 2015 року основним видом діяльності вважається 47.22 - роздрібна торгівля м'ясом і ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

З урахуванням вищевказаного та наявного в матеріалах справи акта перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14 грудня 2015 року колегія суддів вважає, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку, що позивач в порушення п. 177.4, п.177.8, п. 177.10 ст. 177, п. 138.2 ст. 138, п. 44.1 ст.44 ПК України завищено витрати на загальну суму 420 000,00 грн.

Так, у рішенні ГУ ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01 квітня 2016 року зазначено, що при проведенні перевірки не враховано, що факт відсутності у контрагента певного виду діяльності при здійсненні господарської діяльності не може бути підставою для визначення завищення витрат, оскільки діючим законодавством встановлено, що до складу витрат не можуть бути включені витрати, які не пов'язані з веденням господарської діяльності та не підтверджені відповідними документами. /а.с. 37/

Таким чином, контролюючий орган зазначив, що ФОП ОСОБА_2 занижено чистий оподаткований дохід за 2014 рік на загальну суму 38 000 грн., а не 45 000 грн., як зазначено в акті перевірки, та занижено податок з доходів фізичних осіб за 2014 рік на суму 5 700 грн., а не 77 617 грн., як зазначено в акті перевірки.

До того ж, аналізуючи правомірність прийнятого рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 15 березня 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким відносно позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 13 845,30 грн., прийнято за матеріалами документальної перевірки № 212/М/15-32-10-01-01-06 від 10 березня 2016 року за порушення пп.4 п.2 ст.6, п.11 ст. 8, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (із змінами та доповненнями) колегія суддів зазначає наступне. /а.с. 82/

Згідно пп.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Частиною 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У рішенні ГУ ДФС в Одеській області № 212/М/15-32-10-01-01-06 від 10 березня 2016 року зазначено, що позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід за 2014 рік на загальну суму 38 00,0 грн., а не 45 8000 грн., що нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від підприємницької діяльності, та не 27 417,16 грн., як зазначено в акті перевірки. /а.с. 34/

Окрім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1; АДРЕСА_1) є: Код КВЕД 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угруповань; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); Код КВЕД 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами; Код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; Код КВЕД 46.34 Оптова торгівля напоями; Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; Код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; Код КВЕД 82.92 Пакування; Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; Код КВЕД 47.22 Роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

До того ж, згідно банківської виписки №44 від 14 квітня 2014 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли грошові кошти у сумі 38 000 грн. з призначенням платежу «надходження гот. коштів». /а.с.44/

З огляду на викладене відповідач помилково вважає, що до складу загального оподатковуваного доходу, відображеного у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014 роки, не включено суми доходу від здійснення підприємницької діяльності, у вказаній вище сумі, а саме - 38 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким твердженням податкового органу, оскільки вказана вище сума коштів жодним чином не відноситься до «доходів від здійснення підприємницької діяльності», які вносяться до каси банку за касовим символом « 02», а була внесена за кодом « 32» - «інші надходження-усі готівкові надходження, які не враховані за іншими статтями надходжень» - як «власні заощадження».

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься лист АТ «УкрСиббанк» № 61-2/39-1868 від 18 грудня 2015 року, в якому зазначено, що по документу № 44 від 14 квітня 2014 року на суму 38 000,00 грн. слід вважати правильним призначення платежу «надходження гот. Коштів від позивача за 14 квітня 2014 року по кас символу 32 -38000,00 грн. ВЛАСНІ ЗАОЩАДЖЕННЯ». /а.с. 43/

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що провадиться суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до зі ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Згідно ст. 320 Цивільного кодексу України власник має право використовувати своє майно для провадження підприємницької діяльності, крім випадків, визначених законом.

За приписами п.177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп.1 п. 292.1 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що сума коштів згідно платіжного документу № 44 від 14 квітня 2014 року у розмірі 38 000,00 грн. внесена позивачем до банківської установи на власний розрахунковий рахунок 14 квітня 2014 року та не є доходом позивача від здійснення останнім підприємницької діяльності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14 грудня 2015 року, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставним, не ґрунтується на приписах діючого законодавства, відтак, податкові повідомлення-рішення № від 13 січня 2016 року, №, № від 05 квітня 2016 року, № від 15 березня 2016 року є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв