Справа № 204/7529/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/7529/16-а
Провадження № 2-а/204/18/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря Лисенко Д.К.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 5-ї роти 4-го батальйону ВПП м. Дніпро лейтенанта Ніконенко Олександра Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 5-ї роти 4-го батальйону ВПП м. Дніпро Ніконенко О.Ю. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що постановою серії АР №134581 від 12.11.2016 року інспектора патрульної служби Ніконенко О.Ю. до неї застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу. У постанові зазначено, що вона 12 листопада 2016 року о 12.00 год., керуючи автомобілем Skoda Superb н.з. НОМЕР_1, здійснила зупинку на зупинці громадського транспорту «Центральний ринок», тобто зупинилася ближче ніж 30 метрів до зупинки громадського транспорту, також не пред'явила для перевірки договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушила вимоги п. 2.4 (г) ПДР та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також вимоги п. 15.9 «є» ПДР, що затверджені Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року. Вважає, що вказана постанову про застосування до неї адміністративного стягнення складено незаконно та необґрунтовано з наступних підстав: при притягненні її до адміністративної відповідальності уповноваженою особою не роз'яснено ст.ст. 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що суперечить правовим засадам та підтверджується відсутністю її підпису. Постанову винесено без наявності доказів, передбачених ст.251 Кодексу, що позбавило її, як водія прав, передбачених ст.268 Кодексу. Постанова не відповідає вимогам ст. 251, ст. 283 КУпАП Наказу MBС України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (бодікамера). У порушення вимог ст.ст. 258, 276, 283, КУпАП, постанову щодо неї винесено на місці нібито вчиненого правопорушення, у той час, як передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. При цьому посилалася на рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015. Також, патрульною поліцією у її присутності не було проведено замірів паркування автомобілю до знаку. Більш того, рулетка (лінійка) не мала жодного документу щодо її походження, проходження повірки тощо. Посилалася на ст.ст. 3,4,17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», п. 44 ПКМУ від 04.06.2015р. N 374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці», а також на Пункт 2, додаток 10 ПКМУ від 24.02 2016 р. № 163 «Про затвердження Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки». На її вимогу інспектор показав звичайну рулетку без жодних супровідних документів, що можна побачити на фотознімках, які додаються. Дорожній знак 5.43 не відповідає вимогам п. 8.2.1 ПДР України, Національному стандарту України ДСТУ 4100-2014 «ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови. Правила застосування». Пунктом 15.9 «є» ПДР України забороняється зупинка ближче 30 метрів від посадочних майданчиків для зупинки маршрутних засобів, а якщо їх не має - ближче 30 метрів від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків. У дійсності вона не здійснювала зупинку транспортного засобу у зоні зупинки громадського транспорту з вказаними межами та у зоні дії відповідного забороняючого знаку, оскільки знак зупинки громадського транспорту, про наявність якого у своїй постанові посилається інспектор поліції, встановлено із порушенням вимог. Так, дорожній знак 5.43 «Зупинка тролейбусу», що розміщений по пр. Д. Яворницького, 100 не відповідає вимогам п. 3.12, 8.1, 10.1.1, 10.2.5 Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 «ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови. Правила застосування», оскільки час і закінчення руху, інтервали тощо не відповідають дійсності; назва зупинки написана у верхній частині знаку на білій частині знаку; видимість знаку обмежена, оскільки останній затулений від учасників дорожнього руху перешкодами (зеленими насадженнями) тощо. При цьому, за наявності порушення вимог щодо встановлення дорожніх знаків, використання недопустимих засобів вимірювання інспектором поліції не наведено жодних підтверджень відповідності встановлення зазначеного дорожнього знаку, не надано документів на правомірність використання рулетки, проходження нею метрологічних випробувань, а отже не доведено факт вчинення нею правопорушення вимог ПДР України та безпідставно з надуманих причин витребувано поліс страхування. Враховуючи наведене просила визнати дії інспектора поліції щодо притягнення її до відповідальності протиправними, а винесену ним постанову скасувати.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12 листопада 2016 року інспектором роти №5 батальйону №4 ВПП у м. Дніпро лейтенантом поліції Ніконенко О.Ю. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №134581 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.13).

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 134581 від 12 листопада 2016 року, ОСОБА_1, 12 листопада 2016 року о 12 год. 00 хв. в м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, керуючи транспортним засобом Skoda Superb н.з. НОМЕР_1, здійснила зупинку менше ніж 30м від знаку «Зупинка» громадського транспорту, не мала при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушила п.п.2.1 ґ) ПДР України (а.с.13).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесеної постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"),- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

Щодо позовних вимог про скасування постанови серії АР №134581 від 12.11.2016 року слід зазначити наступне.

Згідно п. 2.1. ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1, та його суть відповідачем зазначені наступним чином: «12 листопада 2016 року о 12 год. 00 хв. в м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, керуючи транспортним засобом Skoda Superb н.з. НОМЕР_1, здійснила зупинку менше ніж 30м від знаку «Зупинка» громадського транспорту, не мала при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності».

З наведеного вбачається, що відповідачем у оскаржувані постанові вказано два адміністративні правопорушення. Однак до адміністративної відповідальності позивача притягнуто лише за одне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 г) ПДР.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що дії відповідача є протиправними, адже останній не мав права вимагати надання полісу обов'язкового автострахування, оскільки жодними доказами не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за неправильну зупинку, яке позивач не скоювала.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Позивачем не заперечувався той факт, що відповідач пояснив їй, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало порушення позивачем правил зупинки транспортного засобу, однак її було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за непред'явлення полісу страхування.

При цьому законом не визначено обов'язку правоохоронного органу доводити факт вчинення особою адміністративного правопорушення, що свідчить про правомірність дій відповідача, які були направлені на перешкоджання та подальше попередження такого правопорушення з боку позивача.

При цьому суд вважає не доведеним факт скоєння позивачем порушення правил дорожнього руху, яке виразилося в порушені правил зупинки, оскільки позивачем факт порушення нею ПДР заперечувався, а відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження цих обставин, хоча у даній категорії справ обов'язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення до адміністративної відповідальності лежить саме на відповідачеві.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності носить протиправний характер з огляду на те, що відповідно до положень статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачем не складався протокол про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та не оформлювалися матеріали дорожньо-транспортної пригоди, відповідно, й законних підстав вимагати від позивача надання полісу обов'язкового автострахування не було, що свідчить про протиправність постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оскільки відповідачем не доведено факту порушення позивачем ПДР, а саме здійснення зупинки транспортного засобу менше ніж 30 м від знаку «Зупинка громадського транспорту», суд доходить до переконання, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, адже штрафна санкція в оскаржуваній постанові визначена виключно за ч. 1 ст. 126 КУпАП, притягнення за якою позивача до відповідальності визнано судом протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому позовні вимоги слід задовольнити, визнавши дії відповідача протиправними а оскаржувану постанову скасувати.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 126, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 5-ї роти 4-го батальйону ВПП м. Дніпро лейтенанта Ніконенко Олександра Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора 5-ї роти 4-го батальйону ВПП м. Дніпро лейтенанта Ніконенко Олександра Юрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - протиправними.

Постанову серії АР №134581 від 12 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. - скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез