Справа № 522/1443/17
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №522/1443/17
Провадження №2-а/522/1067/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року суддя Приморського районного суду м.Одеси Кравчук Т.С. у порядку скороченого провадження розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про визнання відмови Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання судді (суддівської винагороди) - протиправною та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси здійснити їй нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді (суддівської винагороди), у відповідності до грошового утримання (суддівської винагороди) працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу 25 роки 09 місяців 10 днів відповідно довідки апеляційного суду Одеської області про розрахунок стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 13 грудня 2016 року з врахуванням фактично виплачених сум, зазначаючи, що 30 червня 1993 року Постановою Верховної Ради України вона обрана суддею Одеського обласного суду.

Наказом голови Одеського обласного суду від 31 липня 1993 року була зарахована на посаду судді Одеського обласного суду з 02 серпня 1993 року

Постановою Верховної Ради України від 09 липня 2003 року обрана на посаду судді апеляційного суду Одеської області безстроково.

Рішенням Вищої ради юстиції №3102/0/15-16 від 08 грудня 2016 року звільнена з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку.

Наказом голови апеляційного суду Одеської області №246-ос від 12 грудня 2016 року виключена із списочного складу суддів апеляційного суду Одеської області 12 грудня 2016 року.

Данні обставини підтверджуються записами у трудовій книжці.

13 грудня 2016 року позивачка звернулась до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси з пакетом документів, підготовлених апеляційним судом Одеської області, та поданням для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно довідки апеляційного суду Одеської області про розрахунок стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, такий стаж на 12 грудня 2016 року дорівнює 25 років 9 місяців та 10 днів і складається: із стажу роботи судді Одеського обласного суду та апеляційного суду Одеської області - 23 роки 4 місяці та 10 днів,а також половини строку навчання на денній формі Одеського державного університету ім.І.І.Мечнікова - 2 роки 04 місяці 30 днів.

Таким чином, згідно Закону «Про судоустрій та статус суддів» вона має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді.

Управлінням Пенсійного фонду в Приморському районі м.Одеси їй нараховане щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86%, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась із заявою про нарахування їй 90% відповідно до суддівського стажу.

13 січня 2017 року позивачка отримала письмову відповідь-відмову управління Пенсійного фонду в Приморському районі м.Одеси, з якої вбачається, що при нарахуванні їй щомісячного довічного грошового утримання до розрахунку не включена половина строку навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім.І.І.Мечнікова - 2 роки 04 місяці 30 днів.

Позивачка такі дії відповідача вважає неправомірними та такими, що порушують і обмежують її права та суперечать Конституційним нормам.

Ухвалою судді від 25 січня 2017 року, було відкрите скорочене провадження, відповідачу був наданий строк для надання заперечень по справі.

Відповідач, 14 лютого 2017 року, надав суду заперечення проти позову, у яких зазначив, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 13 грудня 2016 року згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII.

Загальний стаж враховано по 12.12.2016 року та складає 44 роки 01 місяць 07 днів, з яких стаж на посаді судді 23 роки 04 місяців 12 днів, тому процент розрахунку складає 86 %, а не 90%. При цьому стаж суддів розраховано згідно ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки вищевказаним законом до стажу роботи на посадах суддів зараховується робота на посадах, а саме: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України.

На підставі зазначеного управлінням відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в частині зарахування до стажу суддів половину строку навчання, оскільки чинним законодавством даний перерахунок не передбачено.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені сторонами доводи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

30 червня 1993 року Постановою Верховної Ради України вона обрана суддею Одеського обласного суду.

Наказом голови Одеського обласного суду від 31 липня 1993 року була зарахована на посаду судді Одеського обласного суду з 02 серпня 1993 року

Позивачка Постановою Верховної Ради України від 09 липня 2003 року обрана на посаду судді апеляційного суду Одеської області безстроково.

Рішенням Вищої ради юстиції №3102/0/15-16 від 08 грудня 2016 року звільнена з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку.

Наказом голови апеляційного суду Одеської області №246-ос від 12 грудня 2016 року виключена із списочного складу суддів апеляційного суду Одеської області 12 грудня 2016 року.

Данні обставини підтверджуються записами у трудовій книжці.

13 грудня 2016 року позивачка звернулась до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси з пакетом документів, підготовлених апеляційним судом Одеської області, та поданням для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно довідки апеляційного суду Одеської області про розрахунок стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, такий стаж на 12 грудня 2016 року дорівнює 25 років 9 місяців та 10 днів і складається: із стажу роботи судді Одеського обласного суду та апеляційного суду Одеської області - 23 роки 4 місяці та 10 днів,а також половини строку навчання на денній формі Одеського державного університету ім.І.І. Мечнікова - 2 роки 04 місяці 30 днів.

Таким чином, згідно Закону «Про судоустрій та статус суддів» вона має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді.

Управлінням Пенсійного фонду в Приморському районі м.Одеси їй нараховане щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86%, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась із заявою про нарахування їй 90% відповідно до суддівського стажу.

13 січня 2017 року позивачка отримала письмову відповідь-відмову управління Пенсійного фонду в Приморському районі м.Одеси, з якої вбачається, що при нарахуванні їй щомісячного довічного грошового утримання до розрахунку не включена половина строку навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечнікова - 2 роки 04 місяці 30 днів, стаж розраховано згідно ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки вищевказаним законом до стажу роботи на посадах суддів зараховується робота на посадах, а саме:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідач посилався на те, що іншого включення стажу в тому числі половину строку навчання законодавством не передбачено.

З мотивами відповідача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів держаної влади.

У відповідності з ч.ч.1, 2, 3 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормою прямої дії. Гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що права, свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

02 лютого 2016 року була прийнята нова редакція Закону «Про судоустрій та статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

04 серпня 2016 року, тобто ще до набрання чинності цим Законом, позивачкою була подана заява до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції про звільнення у відставку.

08 грудня 2016 року Вища рада юстиції своїм рішенням звільнила ОСОБА_1 у відставку.

Згідно п.25 Прикінцевих та Перехідних положень до нового Закону «Про судоустрій та статус суддів» право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України. 2010 року №№41-45, ст.529; 2015 р., №№18-20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, питання щодо щомісячного довічного грошового утримання, яке позивачка повинна отримати, регулюються Законом «Про судоустрій та статус суддів» в редакції 07.07.2010 року.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-УІ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом частини 3 статті 138 цього Закону передбачено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судці розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту судців», виданим відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20.03.2008 року №248/2008).

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року №545, яка набрала чинності з 01.03.2008 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судців» шляхом доповнення її пункту 3-1 новим абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судці не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби» (втратила чинність 01.12.2010 року, тобто була чинною на час прийняття Закону «Про судоустрій та статус суддів» в редакції 07.07.2010 року).

Зазначена вимога містилась і в п.2.6. «Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання судцям у відставці» затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року №94.

Так само аналогічна позиція була викладена і в пункті 5.1 Положення «Про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим судцям», затвердженим Наказом Державної судової адміністрації України №81 від 24.07.2009 року, який втратив чинність на підставі Наказу Державної судової адміністрації України №177 від 29 грудня 2011 року, тобто був чинним на час прийняття Закону «Про судоустрій та статус суддів» в редакції 07.07.2010 року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Питання щодо дії нормативно-правових актів у часі розглядалося Конституційним Судом України, який у рішенні №1-рп/99 від 9.02.1999 року, зазначив, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, на час дій і Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», і постанов Кабінету міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та 11.06.2008 року №545 та Положень про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці», позивачка вже мала право на зарахування до суддівського стажу, який дає право на відставку, половини навчання на денній формі в Одеського державного університеті ім.І.І.Мечнікова - 2 роки 04 місяці 30 днів, оскільки на 02.08.2003 року проробила на посаді судді 10 років, і які були чинні на час виникнення у неї права на отримання спеціального суддівського стажу.

Тому апеляційний суд Одеської області в поданні до управління Пенсійного фонду в Приморському районі м.Одеси правильно вказав її суддівський стаж - 25 років 9 місяців та 10 днів, що дає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді (суддівської винагороди).

Викладене також підтверджується і численними рішеннями Вищої ради юстиції, яка надавала подання до Верховної Ради України про звільнення суддів, в стаж роботи яких входив період навчання на денній формі ВУЗу, а також ухвалами та постановами Вищого адміністративного суду України з цього питання.

Прийняття нових нормативних актів не є підставою для скасування рішень, що були прийняті в період дії попередніх актів та відповідали їх вимогам.

Таким чином, вимоги позивачки про визнання дій неправомірними, зобов'язання зарахувати до стажу роботи період навчання, який складає 25 роки 09 місяців 10 днів щодо перерахунку, призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Мотиви та доводи відповідача є безпідставними, оскільки законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, а тому зарахування тільки періоду навчання дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%.

Доводи відповідача про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8, 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.ст.2, 6, 8, 9, 17, 69, 71, 76, 86, 159, 161, 163,183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про визнання дій противними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання судді (суддівської винагороди) - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді (суддівської винагороди), у відповідності до грошового утримання (суддівської винагороди) працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу 25 роки 09 місяців 10 днів відповідно довідки апеляційного суду Одеської області про розрахунок стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 13 грудня 2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Постанову суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі через Приморський районний суд м.Одеси апеляційної скарги

Суддя 15.02.2017