Справа № 2а/2570/3/2011
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/2570/3/2011

Справа № 2а/2570/3/2011

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

при секретарі Сапоненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державного підприємства Прилуцької виховної колонії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області про визнання дій протиправними, скасування рішення і вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні, яке відбулось 17.02.2011 року, позивач збільшив позовні вимоги, а саме: вимоги № Ю-383 від 07.12.2010 року, № Ю – 383 від 07.01.2011 року, № Ю – 383 від 07.02.2011 року та визнати дії відповідача незаконними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням змін підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заперечення в яких зазначив, що під час процедури ліквідації ДП Прилуцької виховної колонії грошові зобов’язання підприємства зросли, тобто виник новостворений борг. Відповідно до новоствореного боргу УПФУ в м. Прилуки на адресу позивача були направлені рішення №898 від 07.12.2010 року та вимога від 07.12.2010 року № Ю-383. Вказаний борг був стягнений в судовому порядку згідно постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2011 року по адміністративній справі № 2а-2570/157/2011. Крім того, згідно ч. 12 ст. 20, ч. 15 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Строк сплати щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. В зв’язку з цим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДП Прилуцької виховної колонії зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області як платник страхових внесків 29.01.1991 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал. При цьому в разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати (дохід). У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду. У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

28.03.2008 року до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України внесено запис про рішення засновників (учасників або уповноважених ним органів) щодо припинення ДП Прилуцької виховної колонії як юридичної особи. 07.04.2008 року в Бюлетні державної реєстрації за № 97 (7) опубліковано оголошення № 4837 про ліквідацію ДП Прилуцької виховної колонії як юридичної особи.

Частиною 2 ст.60 Господарського кодексу України та ч.4 ст.105 Цивільного кодексу України, передбачено право кредиторів на заявленим претензій до підприємства яке ліквідується в строк, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході процедури ліквідації ДП Прилуцької виховної колонії грошові зобов’язання підприємства перед УПФУ в м. Прилуки зросли. Так, станом на 01.12.2010 року у позивача виник новостворений борг зі сплати страхових внесків.

Згідно до п. 2 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст.20 Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного Фонду України у випадках, передбачених ч. 3 ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

В зв’язку з цим, відповідачем 03.12.2010 року було винесено рішення № 898 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким застосовано до позивача фінансові санкції та нарахована пеня.

Згідно ч. 1-3 п.3 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” територіальні органи Пенсійного фонду України за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про сплату боргу.

Відповідно до ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та на підставі карток особових рахунків боржника і рішень, УПФУ в м.Прилуки направлена відповідачу вимога про сплату боргу № Ю-383 від 07.12.2010 року.

Рішення № 898 від 03.12.2010 року та вимога про сплату боргу № Ю-383 від 07.12.2010 року отримані ліквідаційною комісією ДП Прилуцької виховної колонії 20.12.2010 року.

Відповідно до ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній справі не можуть оспорюватися в іншій справі за участю тих самих сторін. Отже, у частині встановлення обставин справи, суд повинен враховувати вказане рішення, яке має преюдиціальне значення.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що сума визнаної кредиторської вимоги задоволена у повному обсязі, оскільки, в оскаржуваних рішенні та вимогах зазначені новостворені суми боргу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Згідно ч. 12 ст. 20, ч. 15 ст. 106 зазначеного Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Строк сплати щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Доказів сплати страхових внесків за вимогами № Ю-383 від 07.12.2010 року, № Ю – 383 від 07.01.2011 року, № Ю – 383 від 07.02.2011 року, позивач суду не надав, добровільно визначені вимогами суми не сплатив.

Таким чином, суд не вбачає в діях УПФУ в м. Прилуки незаконності та підстав для визнання незаконними і скасування рішення № 898 від 07.12.2010 року та вимог № Ю-383 від 07.12.2010 року, № Ю – 383 від 07.01.2011 року, № Ю – 383 від 07.02.2011 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб’єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Державного підприємства Прилуцької виховної колонії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області про визнання дій протиправними, скасування рішення і вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства Прилуцької виховної колонії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Заяць