Справа № 820/10211/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 р.Справа № 820/10211/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

в присутності:

представника позивача Целік В.В.,

представника відповідача Юсупової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2015р. по справі № 820/10211/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Насінневе"

до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач- Публічне акціонерне товариство "Насінневе", звернувся до суду з позовом до Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" №000012200 від 03.09.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4591249 грн. 00 коп., з яких 2040555 грн. - основний платіж, 2550694 грн. - штрафні санкції.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновки зроблені під час перевірки є обґрунтованими та законними, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваного податкового повідомлення -рішення.

У зв'язку з перейменуванням в органах податкової служби згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 2015 року №892 "Деяки питання територіальних органів Державної фіскальної служби", ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання 17.01.2017, на підставі ст.55 КАС України здійснено заміну Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області - Південною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Красноградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Насінневе" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "ФОРТУНА Х" за період З липень-грудень 2014 року, по взаємовідносинам із ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" за період січень-березень 2015 р.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки №24/20-1622/00387080 від 12.08.2015 року, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій Публічного акціонерного товариства "Насінневе" при придбанні нафтопродуктів у ТОВ "ФОРТУНА Х" за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року.

Крім того, перевіркою встановлено відсутність об'єкту оподаткування при придбанні нафтопродуктів у ТОВ "ФОРТУНА Х" та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х", які підпадають під визначення ст.185, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, зі змінами та доповненнями, В результаті чого встановлено завищення податкового кредиту по податку па додану вартість всього на суму 3222121 грн., в тому числі по податковим деклараціям податку на додану вартість (0121) за наступні періоди: липень 2014 року 414050 грн, серпень 2014 року 362700 грн, вересень 2014 року 492120 грн, жовтень 2014 року 786360 грн, листопад 2014 року 395000 грн, грудень 2014 року 166833 грн, січень 2015 року 110666 грн, лютий 2015 року 136550 грн, березень 2015 року 357842 грн; заниження податку на додану вартість який підлягає перерахуванню на спеціальний рахунок на суму 2040555,0 грн. за рахунок порушення викладеного вище, в тому числі по періодам: липень 2014 року 139 091,0 грн, серпень 2014 року 268 910,0 грн, вересень 2014 року 343 322,0 грн, жовтень 2014 року 264 599,0 грн, листопад 2014 року 122 586,0 грн, грудень 2014 року 166 833,0 грн, січень 2015 року 345 221,0 грн, лютий 2015 року 128 277,0 грн, березень 2015 року 261 716,0 грн.

На підставі акту перевірки №24/20-1622/00387080 від 12.08.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" №000012200 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4591249 грн. 00 коп., з яких 2040555 грн. - основний платіж, 2550694 грн. - штрафні санкції.

Позивач заперечуючи законність вказаного податкового повідомлення - рішення, звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, прийнято рішення за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосування норм законодавства.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що у перевіряємому періоді позивач мав господарські операції з ТОВ "ФОРТУНА Х" та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х".

Щодо господарської операції позивача з ТОВ "ФОРТУНА Х", судовим розглядом встановлено наступне.

Так, між ТОВ "ФОРТУНА Х" (в якості продавця) та ПАТ "Насінневе" (в якості покупця) 01.07.2014 року укладено договір поставки нафтопродуктів №3/14(а.с.5-6 том 2).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець приймає на себе зобов'язання передати покупцю у власність нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Кількість і ціна товару визначаються в рахунках(п.1.5 та п.1.6 договору).

Фактичне здійснення господарської операції підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, ТОВ "ФОРТУНА Х" було виписано рахунки №СФ-000002 від 02.07.2014 року, №СФ-0000005 від 09.07.2014 року, №СФ-0000004 від 09.07.2014 року, №СФ-0000010 від 22.07.2014 року, №СФ-0000013 від 01.08.2014 року, №СФ-0000014 від 01.08.2014 року, №СФ-0000018 від 12.08.2014 року, № СФ-0000016 від 07.08.2014 року, №СФ-0000019 від 13.08.2014 року, №СФ-0000020 від 13.08.2014 року, №СФ-0000025 від 01.09.2014 року, №СФ-0000026 від 01.09.2014 року, №СФ-0000028 від 05.09.2014 року, №СФ-0000027 від 05.09.2014 року, №СФ-0000034 від 09.09.2014 року, № СФ-0000032 від 09.09.2014 року, №СФ-0000033 від 09.09.2014 року, №СФ-0000037 від 22.09.2014 року, №СФ-0000040 від 02.10.2014 року, №СФ-0000041 від 02.10.2014 року, №СФ-0000043 від 08.10.2014 року, №СФ-0000047від 14.10.2014 року, №СФ-0000046 від 14.10.2014 року, №СФ-0000051 від 20.10.2014 року, № СФ-0000052 від 23.10.2014 року, №СФ-0000049 від 20.10.2014 року, №СФ-0000054 від 29.10.2014 року, №СФ-0000055 від 29.10.2014 року, №СФ-0000058 від 03.11.2014 року, №СФ-0000057 від 03.11.2014 року, №СФ-0000060 від 12.11.2014 року, № СФ-0000063 від 20.11.2014 року, №СФ-0000062 від 20.11.2014 року, №СФ-0000067 від 22.12.2014 року, №СФ-0000068 від 28.12.2014 року.

В підтвердження факту виконання договору поставки нафтопродуктів №3/14 видані наступні податкові накладні №4019 від 10.07.2014 року, №11002 від 11.07.2014 року, №11001 від 11.07.2014 року, №24001 від 24.07.2014 року, №13005 від 13.08.2014 року, №13004 від 13.08.2014 року, №15003 від 15.08.2014 року, №20010 від 20.08.2014 року, №3014 від 03.09.2014 року, №3013 від 03.09.2014 року, №9002 від 09.09.2014 року, №9001 від 09.09.2014 року, №10011 від 10.09.2014 року, №12005 від 12.09.2014 року, №23011 від 23.09.2014 року, №24010 від 24.09.2014 року, №3004 від 03.10.2014 року, №9002 від 09.10.2014 року, №10011 від 10.10.2014 року, №16002 від 16.10.2014 року, №16003 від 16.10.2014 року, №22006 від 22.10.2014 року, №27002 від 27.10.2014 року, №27003 від 27.10.2014 року, №31012 від 31.10.2014 року, №31011 від 31.10.2014 року, №6009 від 06.11.2014 року, №7006 від 07.11.2014 року, №14003 від 14.11.2014 року, №21013 від 21.11.2014 року, №28009 від 28.11.2014 року, №25003 від 25.12.2014 року, №30001 від 30.12.2014 року.

Також, ТОВ "ФОРТУНА Х" надано наступні видаткові накладні №РН-0001 від 07.07.2014 року, №РН-0004 від 14.07.2014 року, №РН-0005 від 15.07.2014 року, №РН-0008 від 25.07.2014 року, №РН-0010 від 30.07.2014 року, №РН-0012 від 08.08.2014 року, №РН-0014 від 14.08.2014 року, №РН-0015 від 18.08.2014 року, №РН-0016 від 19.08.2014 року, №РН-0018 від 27.08.2014 року, №РН-0030 від 04.09.2014 року, №РН-0023 від 09.09.2014 року, №РН-0024 від 10.09.2014 року, №РН-0025 від 11.09.2014 року, №РН-0029 від 17.08.2014 року, №РН-0033 від 26.09.2014 року, №РН-0034 від 26.09.2014 року, №РН-0037 від 04.10.2014 року, №РН-0039 від 14.10.2014 року, №РН-0040 від 14.10.2014 року, №РН-0042 від 15.10.2014 року, №РН-0044 від 16.10.2014 року, №РН-0045 від 20.10.2014 року, №РН-0047 від 22.10.2014 року, №РН-0048 від 27.10.2014 року, №РН-0051 від 29.10.2014 року, №РН-0052 від 03.11.2014 року, №РН-0053 від 03.11.2014 року, №РН-0057 від 09.11.2014 року, №РН-0059 від 18.11.2014 року, №РН-0061 від 02.12.2014 року, №РН-0062 від 10.12.2014 року, №РН-0070 від 26.12.2014 року, №РН-0071 від 31.12.2014 року та товарно-транспортні накладні №38050 від 07.07.2014 року, №39927 від 14.07.2014 року, №40218 від 15.07.2014 року, №42397 від 25.07.2014 року, №43432 від 30.07.2014 року, №45547 від 08.08.2014 року, №46534 від 14.08.2014 року, №47133 від 18.08.2014 року, №47382 від 19.08.2014 року, №48479 від 27.08.2014 року, №49945 від 04.09.2014 року, №50884 від 09.09.2014 року, №51073 від 10.09.2014 року, №51259 від 11.09.2014 року, №51285 від 11.09.2014 року, №52287 від 17.09.2014 року, №54121 від 26.09.2014 року, №55664 від 04.10.2014 року, №57492 від 14.10.2014 року, №57730 від 15.10.2014 року, №58168 від 16.10.2014 року, №59004 від 20.10.2014 року, №59564 від 22.10.2014 року, №60552 від 27.10.2014 року, №60819 від 29.10.2014 року, №61893 від 03.11.2014 року, №61951 від 03.11.2014 року, №63148 від 09.11.2014 року, №63309 від 09.11.2014 року, №65198 від 18.11.2014 року, №68021 від 02.12.2014 року, №69376 від 10.12.2014 року, №72601 від 26.12.2014 року, №73391 від 31.12.2014 року.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що оплата одержаного товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано звіти про дебетові та кредитові операції з 04.07.2014 року на суму 588000,0 грн., з 11.07.2014 року на суму 1029000,0 грн., з 24.07.2014 року на суму 867300,0 грн., з 06.08.2014 року на суму 441000,0 грн., з 06.08.2014 року на суму 147000,0 грн., з 13.08.2014 року на суму 676200,0 грн., з 15.08.2014 року на суму 1200000,0 грн., з 20.08.2014 року на суму 300000,0 грн., з 03.09.2014 року на суму 820200,0 грн., 09.09.2014 року на суму 820200,0 грн., з 10.09.2014 року на суму 656160,0 грн., з 12.09.2014 року на суму 656160,0 грн., з 23.09.2014 року на суму 328080,0 грн., з 24.09.2014 року на суму 644160,0 грн., з 03.10.2014 року на суму 656160,0 грн., з 09.10.2014 року на суму 164040,0 грн., з 10.10.2014 року на суму 656160,0 грн., з 16.10.2014 року на суму 820200,0 грн., з 22.10.2014 року на суму 644160,0 грн., з 27.10.2014 року на суму 305200,0 грн., з 31.10.2014 року на суму 780000,0 грн., з 06.11.2014 року на суму 624000,0 грн., з 07.11.2014 року на суму 156000,0 грн., з 14.11.2014 року на суму 644000,0 грн., з 21.11.2014 року на суму 166000,0 грн., з 28.10.2014 року на суму 664000,0 грн., з 25.12.2014 року на суму 171000,0 грн., з 30.12.2014 року на суму 166000,0 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору якість товару повинна відповідати дійсним на дату отримання товару відповідним стандартам України.

До матеріалів справи долучені копії сертифікатів відповідності від 07.07.2014 року, від 14.07.2014 року, від 15.07.2014 року, від 25.07.2014 року, від 25.07.2014 року, від 30.07.2014 року, від 08.08.2014 року, від 14.08.2014 року, від 18.08.2014 року, від 19.08.2014 року, від 19.08.2014 року, від 27.08.2014 року, від 04.09.2014 року, від 04.09.2014 року, від 09.09.2014 року, від 10.09.2014 року, від 10.09.2014 року, від 11.09.2014 року, від 11.09.2014 року, від 17.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 04.10.2014 року, від 14.10.2014 року, від 14.10.2014 року, від 15.10.2014 року, від 16.10.2014 року, від 20.10.2014 року, від 22.10.2014 року, від 27.10.2014 року, від 29.10.2014 року, від 03.11.2014 року, від 03.11.2014 року, від 09.11.2014 року, від 09.11.2014 року, від 18.11.2014 року, від 02.12.2014 року, від 10.12.2014 року, від 10.12.2014 року, від 26.12.2014 року, від 31.12.2014 року.

Від імені позивача товар було отримано ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреностей та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що також підтверджується копією журналу реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ.

В подальшому придбані нафтопродукти оприбутковано по бухгалтерському обліку та використано господарських цілях ПАТ "Насінневе", що підтверджується звітами по руху палива та оборотно-сальдовими відомостями.

Щодо господарської операції позивача з ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х", судовим розглядом встановлено наступне.

Так, між ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" (в якості продавця) та ПАТ "Насінневе" (в якості покупця) 12 січня 2015 року укладено договір поставки нафтопродуктів №01-01-2015(а.с.33-34 том 1).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець приймає на себе зобов'язання передати покупцю у власність нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Кількість і ціна товару визначаються в рахунках(п.1.5 та п.1.6 договору).

Фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" було виписано рахунки №СФ-000003 від 12.01.2015 року, №СФ-0000002 від 12.01.2015 року, №СФ-0000004 від 26.01.2015 року, №СФ-0000007 від 02.02.2015 року, №СФ-0000008 від 09.02.2015 року, №СФ-0000012 від 23.02.2015 року, №СФ-0000014 від 05.03.2015 року, №СФ-0000017 від 12.03.2015 року, №СФ-0000018 від 12.03.2015 року, №СФ-0000021 від 23.03.2015 року.

На підтвердження факту виконання договору поставки нафтопродуктів №01-01-2015 видані наступні податкові накладні №160008 від 16.01.2015 року, №19002 від 19.01.2015 року, №28013 від 28.01.2015 року, №12005 від 12.02.2015 року, №25013 від 25.02.2015 року, №6006 від 06.03.2015 року, №16013 від 16.03.2015 року, №16014 від 16.03.2015 року, №25008 від 25.03.2015 року.

Також, ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" надано наступні видаткові накладні: №РН-0002 від 19.01.2015 року №РН-0003 від 28.01.2015 року, №РН-0005 від 09.02.2015 року, №РН-0006 від 12.02.2015 року, №РН-0009 від 27.02.2015 року, №РН-0010 від 09.03.2015 року, №РН-0013 від 18.03.2015 року, №РН-0010 від 26.03.2015 року та товарно-транспортні накладні №2772 від 19.01.2015 року, №4040 від 28.01.2015 року, №6107 від 09.02.2015 року, №6605 від 12.02.2015 року, №8867 від 27.02.2015 року, №10642 від 09.03.2015 року, №РН-0013 від 18.03.2015 року, №РН-0010 від 26.03.2015 року.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що оплата одержаного товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано звіти про дебетові та кредитові операції від 16.01.2015 року на суму 166000 грн., від 19.01.2015 року на суму 249000 грн., від 28.01.2015 року на суму 249000 грн., від 05.02.2015 року на суму 166000 грн., від 12.02.2015 року на суму 256500 грн., від 25.02.2015 року на суму 562800 грн., від 06.03.2015 року на суму 532000 грн., від 16.03.2015 року на суму 789971 грн., від 25.03.2015 року на суму 825083 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору якість товару повинна відповідати дійсним на дату отримання товару відповідним стандартам України.

До матеріалів справи долучені копії сертифікатів відповідності від 19.01.2015 року, від 19.01.2015 року, від 28.01.2015 року, від 09.02.2015 року, від 12.02.2015 року, від 27.02.2015 року, від 09.03.2015 року, від 18.03.2015 року, від 26.03.2015 року.

Від імені позивача товар було отримано ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреностей та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що також підтверджується копією журналу реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ.

В подальшому придбані нафтопродукти оприбутковано по бухгалтерському обліку та використано господарських цілях ПАТ "Насінневе".

Вищенаведені первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704), спричиняли втрату означеними видатковими накладними юридичного статусу первинних документів не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає господарські операції між позивачем та ТОВ "ФОРТУНА Х" та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" такими, що підтверджені первинними документами, а результати цих операцій використані у власні господарській діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу безпідставності посилання податкового органу на невідповідність інформації в податкових, видаткових накладних та інформації, що зазначена у сертифікатах якості, з огляду на наступне.

Стаття 201 Податкового кодексу України визначає перелік обов'язкових реквізитів, які мають вказуватися в податковій накладній.

Проте, ні податковим законодавством, ні нормативними актами, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку, не передбачено обов'язок платників податків вказувати в податкових, видаткових накладних про придбання паливо-мастильних матеріалів назву товару лише у відповідності до вимог Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив затвердженого постановою Кабміну від 1 серпня 2013 р. №927. При складенні накладних продавець, та в подальшому покупець, з урахуванням специфіки придбаного товару та з метою його ідентифікації має право зазначити опис товарів/послуг, тобто, назву товару та інші його властивості, які дадуть змогу конкретизувати предмет договору.

Відповідно до ч. 3 Технічного регламенту добавка (присадка) - речовина, яку додають до палива для надання йому спеціальних якостей або покращення його експлуатаційних та фізико-хімічних властивостей без погіршення екологічних показників.

Таким чином, позначення в первинних бухгалтерських документах найменування паливо-мастильних матеріалів під назвами «бензин підвищеної якості (Євро) А-92 класу С виду II з присадками компанії ВАSF та дизпаливо (Євро) марки В виду II з присадками компанії ВАSF» повністю відповідає змісту та умовам оподатковуваних операцій, а також Сертифікатам відповідності та паспортам якості, та дають можливість ПАТ "Насінневе" використовувати вказані документи для податкового та бухгалтерського обліку.

Щодо зазначення контролюючим органом в акті перевірки про ненадання позивачем журналу вимірювання нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7 НП, товарної книги №37-НП, журналу обліку надходження нафтопродуктів (форма №6-НП), які є обов'язковими, для ведення на підприємствах України, що зберігають, відпускають та обліковують нафту і нафтопродукти, колегія суддів зазначає наступне.

Так, перелічені вище облікові документи є додатком до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 року №281/171/578/155.

В розділі І Інструкції 281/171/578/155 вказано, що вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання І реалізація нафти і нафтопродуктів (КВЕД: 50.50.0 торгівля; 60.24.0, 60.30, 61.10, 61.20.2 - транспортування; 63.12 - зберігання) на території України.

Встановлені обставини справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги свідчать про те, що основним видом діяльності ПАТ "Насінневе" є «Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису) , бобових культур і насіння олійних культур (основний); Код КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; Код КВЕД 01.46 Розведення свиней; Код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; Код КВЕД 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві; Код КВЕД 10.11 Виробництво м'яса; код КВЕД 10.13 Виробництво м'ясних продуктів; Код КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; Код КВЕД 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості; Код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; Код КВЕД 10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

В своїй діяльності ПАТ "Насінневе» використовує паливно-мастильні матеріали (бензин та паливо дизельне) для сільськогосподарського виробництва при вирощуванні великої рогатої худоби, посіві, догляді і збиранні зернових та технічних культур та позивач не займається такими видами економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

З наведеного слідує, що ведення журналу вимірювання нафтопродуктів у резервуарах за формою №7 НП, товарної книги №37-НП, журналу обліку надходження нафтопродуктів (форма № 6НП) не є обов'язковими для позивача.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання податкового органу акті перевірки №24/20-1622/00387080 від 12.08.2015 року на акти перевірок контрагентів та в ході розгляду справи на постанову про призначення позапланової документальної перевірки слідчого з ОВС другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління ГСУ ФР Державної фіскальної служби України від 14.07.2015 року, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, платник податку - будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному цим Кодексом. Виходячи з приписів Податкового кодексу України відповідальність за порушення вимог чинного законодавства несе саме платник податку.

В матеріалах справи містяться копії свідоцтв про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "ФОРТУНА Х" та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х", таким чином, відповідач фактично застосував до позивача негативні наслідки, які є результатом дій (бездіяльності) інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 185 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

В апеляційній скарзі податковий орган, як на підставу неправомірності формування позивачем податкового кредиту посилається на акти перевірок ТОВ "Фортуна Х" від 25.02.2015 року № №706/20-38-22-01-04/37365142, від 26.02.2015 року №№723/20-38-22-01-04/37365142, від 10.03.2015 року №882/20-38-15-01-09/37365142, від 19.06.2015 року №№2082 /20-38-22-03-08/37365142 та ТОВ "Прометей Х" від 12.06.2015 року № 2027/20-38-22-01-04/37365121, від 24.06.2015 року № 2106/20-38-22-01-04/37365121.

Однак, зазначені акти не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів кваліфікованого персоналу, транспортних засобів тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Із вказаного рішення Європейського суду з прав людини безпосередньо випливає принцип належної податкової обачності. У вказаному рішенні, з урахуванням якого, в силу положень частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права, зазначено, що платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, факти вказаних в акті №24/20-1622/00387080 від 12.08.2015 року порушень та правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення форми " форми "Р" від 03.09.2015 року №000012200 належним чином не довів.

З огляду на зазначені обставини справи та вимоги податкового законодавства України, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, колегія суддів підтверджує висновки суду першої інстанції про наявність достатніх підстав та належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 року по справі № 820/10211/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2015р. по справі № 820/10211/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 20.02.2017 р.