Справа № 809/1077/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 р. Справа № 876/8717/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив зобов'язати відповідача зарахувати до вислуги років навчання у Прикарпатському національному університеті з 01 вересня 1998 року по 30 червня 2003 року з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, видавши відповідний наказ та провести перерахунок вислуги років відповідно до внесених змін.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі частини 2 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" позивач звертався до ГУ НП в Івано-Франківській області з заявами, в яких просив зарахувати позивачу до вислуги років навчання у Прикарпатському національному університеті з 01 вересня 1998 року по 30 червня 2003 року з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Однак, ГУ НП в Івано-Франківській області листом від 07 липня 2016 року № 1450/108/12-16 відмовило ОСОБА_1 здійснити вищезгаданий перерахунок вислуги років. Вказану відмову відповідач аргументував тим, що позивач звільнений зі служби в Національній поліції України за власним бажанням та не має права на призначення пенсії.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки після закінчення цивільного вищого навчального закладу - Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, то таке навчання не може бути зараховано до вислуги років для призначення пенсії як колишньому службовцю національної поліції згідно частини 2 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матеріалами справи документально підтверджено факт зарахування до вислуги років при розрахунку грошового забезпечення періоду проходження служби в ОВС України та часу навчання у цивільному ВНЗ. Зазначає, що згідно заперечення відповідача перше офіцерське звання було присвоєно позивачу після закінчення вищого навчального закладу, а навчання у цивільному вищому навчальному закладі передувало призначенню позивача на певну посаду і присвоєнню першого офіцерського(спеціального) звання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01 вересня 1998 року по 30 червня 2003 року навчався в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника за спеціальністю "Правознавство", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями диплому про вищу освіту серії НОМЕР_1 від 30 червня 2003 року та додатку до нього від 30 червня 2003 року, реєстраційний номер 19/03 (а.с.10-11).

З 14 листопада 2003 року по 05 листопада 2004 року позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується копією військового квитка, трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.12-13).

З наявних в матеріалах справи копій трудової книжки та послужного списку слідує, що з 10 травня 2005 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 19 січня 2016 року позивач перебував на службі в Національній поліції України(а.с.13,49-54).

Наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 19 січня 2016 року № 13 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням). Згідно вказаного наказу, вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складала 11 років 08 місяців 00 днів(а.с.16).

ОСОБА_1 звертався з заявами від 13 травня 2016 року та 22 червня 2016 року до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в яких просив відповідача скасувати наказ ГУ НП в Івано-Франківській області від 19 січня 2016 року № 13 о/с в частині розрахунку позивачу вислуги років, та зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років навчання у Прикарпатському національному університеті з 01 вересня 1998 року по 30 червня 2003 року з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби(а.с.17-18).

Листом від 07 липня 2016 року № 1450/108/12-16 Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області відмовило ОСОБА_1 здійснити вищезгаданий перерахунок вислуги років, вказавши, що позивач звільнений зі служби в Національній поліції України за власним бажанням та не має права на призначення пенсії, а тому вимоги частини 2 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що передбачають можливість проведення вищевказаного зарахування у вислугу років періоду навчання, не поширюють свою дію на позивача(а.с.19).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ст. 1 цього Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

З наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 19 січня 2016 року № 13 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням), без права для призначення пенсії. При цьому, зарахування позивачу до вислуги років часу навчання у Прикарпатському національному університеті за період з 01 вересня 1998 року по 30 червня 2003 року з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, не дає позивачу відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугою років (необхідний мінімальний стаж 22 календарних роки 6 місяців).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд перщої інстанції вірно не взяв до уваги посилання позивача на ч. 2 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як підставу для зарахування періоду навчання у вищому навчальному закладі до вислуги років, оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка має право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з ч. 2 ст. 17 вищевказаного Закону до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Також, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. До вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Стосовно зарахування до вислуги років осіб, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", часу їхнього навчання відповідно до ст. 17 цього Закону, то Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-411а14 з цього приводу зазначив, що "у наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник "також" у сполученні з "а" вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 1998 року по 30 червня 2003 року навчався в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника за спеціальністю "Правознавство", після закінчення якого йому присвоєно кваліфікацію «юрист» та видано диплом(а.с.10-11). Також, після закінчення даного вищого навчального закладу, а саме 30 червня 2003 року, ОСОБА_1 не присвоєно офіцерського (спеціального) звання, що підтверджується військовим квитком та послужним списком позивача з особової справи НОМЕР_2 за останнім місцем служби(а.с.12,35).

Як зазначає сам позивач у позовній заяві та слідує з послужного списку ОСОБА_1, з особової справи НОМЕР_2, за останнім місцем служби - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, висновку комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 15 листопада 2005 року, перше спеціальне звання рядовий міліції позивачу присвоєно 10 травня 2005 року, а перше офіцерське звання - лейтенант міліції - 03 жовтня 2005 року(а.с.6-7,49-55).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі - Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника не може бути зараховано до вислуги років для призначення пенсії, як колишньому службовцю національної поліції згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки після закінчення цивільного вищого навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі № 809/1077/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін