Справа № 760/14409/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та просив визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати йому пенсії та зобов'язати поновити виплату призначеної раніше пенсії та виплатити за період з 01.05.2016 року.

В обґрунтування вимог зазначає, що він перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 15.01.2007 року.

В травні 2016 року позивач отримав лист від відповідача з інформацією про призупинення виплати пенсії з 01.05.2016 року, посилаючись на те, що згідно з роз'ясненням, наданим листом Міністерства праці та соціальної політики України від 26.08.2010 року № 2632/0/010/10-36, правом на пенсію за віком на пільгових умовах згідно із підрозділом 5 «Аварійно-рятувальні частини (станції) розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1, затвердженого постановою КМУ від 19.01.2003 року № 36, користуються працівники лише тих державних аварійно-рятувальних служб (формувань), які здійснюють гірничорятувальне обслуговування об'єктів вугільної та гірничорудної промисловості, у тому числі під час їх будівництва, реконструкції та експлуатації у разі підтвердження відповідного права за результатами атестації робочих місць за умовами праці. Оскільки Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін здійснює обслуговування об'єктів не тільки гірничої промисловості, а й інших, не передбачених зазначеним підрозділом 5 розділу І Списку № 1, тому правом на відповідну пенсію працівники цього загону не користуються.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити з 01.05.2016 року виплату призначеної раніше пенсії ОСОБА_2 та виплатити нараховану суму пенсії.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач перебував у трудових відносинах з Державною організацією «Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін», що підтверджується копією трудової книжки.

За період з 14.09.1981 р. - 01.12.1986 р. на умовах повного робочого дня позивач працював на посаді респіраторника, що передбачена Списком №1 (розділ 1, підрозділ 5), затвердженим постановами Ради Міністрів СРСР від 22 вересня 1956 р. №1173, Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162, накази про атестацію робочих місць від 28.12.1994р. №113, 11.11.1997р.№89.

За період з 01.12.1986 р. - 25.02.1988 р. на умовах повного робочого дня позивач працював на посаді командира відділення, що передбачена Списком №1 (розділ 1, підрозділ 5), затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 вересня 1956 р. №1173, Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162, накази про атестацію робочих місць від 28.12.1994 р. №113, 11.11.1997 р. №89.

За період з 25.02.1988 р. - 28.09.1991 р. позивач працював на посаді респіраторника, що передбачена Списком №1 (розділ 1, підрозділ 5), затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 вересня 1956 р. №1173, Кабінету Міністрів України 11.03.1994 р. № 162, накази про атестацію робочих місць від 28.12.1994 р. №113, 11.11.1997р. №89.

За період з 28.09.1991 р. - 01.08.2001 р. на умовах повного робочого дня позивач працював на посаді командира відділення, що передбачена Списком №1 (розділ 1, підрозділ 5), затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 вересня 1956 р. №1173, Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162, накази про атестацію робочих місць від 28.12.1994 р. №113, 11.11.1997 р. №89, 07.10.1999 р. №179.

За період з 01.08.2001 р. - 27.02.2002 р. позивач працював на посаді респіраторника, що передбачена Списком №1 (розділ 1, підрозділ 5), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 11.03.1994 р. № 162, накази про атестацію робочих місць від 28.12.1994 р. №113,11.11.1997р. №89, 07.10.1999 р. № 179.

Таким чином, з 14.09.1981р. по 27.02.2002р. позивач працював на посадах, у Державній організації «Київський воєнізований аварійно-рятувальний (гірничорятувальний) загін», зайнятість на яких надає право на пенсію на пільгових умовах, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162 та постановою від 16.01.2003 р. № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах».

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 15.01.2007 року.

З 01.05.2016 року відповідач припинив виплату пенсії позивачу, посилаючись на те, що згідно з роз'ясненням, наданим листом Міністерства праці та соціальної політики України від 26.08.2010 року № 2632/0/010/10-36, правом на пенсію за віком на пільгових умовах згідно із підрозділом 5 «Аварійно-рятувальні частини (станції) розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.2003 року № 36, користуються працівники лише тих державних аварійно-рятувальних служб (формувань), які здійснюють гірничорятувальне обслуговування об'єктів вугільної та гірничорудної промисловості, у тому числі під час їх будівництва, реконструкції та експлуатації у разі підтвердження відповідного права за результатами атестації робочих місць за умовами праці. Оскільки Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін здійснює обслуговування об'єктів не тільки гірничої промисловості, а й інших, не передбачених зазначеним підрозділом 5 розділу І Списку № 1, тому правом на відповідну пенсію працівники цього закону не користуються.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи та наданим додатковим поясненнм та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно п.1 ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року, особам, які працювали або працюють на підземних роботах, та роботах з особливо шкідливими важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У пункті 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, №383 від 18 листопада 2005 року прямо передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними у період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків при підтвердженні документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 1.5 а розділу 1 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогопостановами КМУ від 11.03.1994 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36 передбачено роботу на посадах респіраторника, командира відділення та помічника командира взводу.

Розділом 1 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 до гірничих робіт віднесено видобування корисних копалин, геологорозвідувальні роботи, будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд.

Нормами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженоїнаказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо посилання апелянта на лист Міністерства праці та соціальної політики Укоаїни від 10.06.2010 року № 6078/0/14-10/010 на підставі якого у траві 2016 року зупинено виплау пенсії позивачу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до матеріалів стправи факт виконання позивачем робіт, які за професією та посадою передбачені Списком № 1 підтверджується належними письмовими доказами, а саме трудовою книжкою, а також наказами про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до наказів Штабу Державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 28.12.1994 року за №113, від 11.11.1997 року за №89, робочі місця, на яких працював позивач у гірничорятувальній частині Київського штабу державної гірничорятувальної служби МНС України, за результатами атестації були визнані такими, що належать до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що надають право на отримання пенсії на пільгових умовах, який затверджено постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162.

Крім того, у матеріалах справи наявний наказ командира Центрального регіонального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 27.07.2004 року № 169, яким засвідчена відповідність робочих місць та посад, які займав позивач під час роботи в зазначеній організації.

Зазначені вище накази є діючими, у встановленому законом порядку ніким не оскаржені, не визнані незаконним в судовому порядку тощо.

Окрім зазначеного вище колегія суддів вертає увагу на те, що лист Міністерства праці та соціальної політики Укоаїни від 10.06.2010 року № 6078/0/14-10/010 не є нормативно - правовим актом, який має обов'язкових характер для застосування та виконання.

Також, лист датовано 10.06.2010 роком, а призупинення пенсійних виплат відповідачем здійснено у травні 2016 року.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позивач у зв'язку з перебуванням в трудових відносинах з Київським ВГРЗ з 14.09.1981 року по 27.02.2002 року має право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому припинення виплати йому пенсії є незаконним, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 20 лютого 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.