Справа № 814/376/16
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 лютого 2017 року Справа № 814/376/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання: Западнюк К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Недвиги А.Ф.,

представника відповідача: ОСОБА_3,

представника третьої особи 1: не з'явився,

представника третьої особи 2: не з'явився,

представника третьої особи 3: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовомОСОБА_4, АДРЕСА_5
до відповідачаПриватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Недвиги Альони Федорівни, АДРЕСА_1, 54030
треті особи1. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак Оксана Володимирівна, АДРЕСА_6 2. ОСОБА_6, АДРЕСА_7 3. Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001
провизнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,
в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Недвиги Альони Федорівни (надалі - відповідач) про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 28043700, прийняте 02.02.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Недвигою Альоною Федорівною.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що на момент проведення приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Недвигою А.Ф. державної реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6, право приватної спільної часткової власності на зазначену квартиру було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, згідно свідоцтва про право власності від 13.08.2001 року, ні свідоцтво, яке було підставою для внесення до реєстру даних про власників, ні сама реєстрація за ними такого права власності не були скасовані на момент проведення державної реєстрації відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечував, в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак Оксана Володимирівна надала пояснення, в яких зазначила, що на момент розгляду справи реєстраційної дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є протизаконними, оскільки проведені на підставі підроблених документів, та в зв'язку з цим вказане рішення про проведення державної реєстрації права власності за № 28043700 від 02.02.2016 року підлягає скасуванню.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, письмових пояснень суду не надала.

Третя особа Виконавчий комітет Миколаївської міської ради письмових пояснень суду не надав, розгляд справи просив провести за відсутності його представника.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

18.03.2015 року відкрито спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10, спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_2. Єдиним спадкоємцем по вищевказаній спадковій справі є громадянин ОСОБА_4.

Згідно пп. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Представником спадкоємця до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. було надано свідоцтво про право власності на житло, видане 13.08.2001 року на ім'я ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_9, згідно якого кожній з зазначених осіб належало по 1/3 частці квартири та вони є мати, батько та донька, які померли один за одним та фактично прийняли спадщину один після одного, оскільки проживали разом за однією адресою. Останнім спадкодавцем залишилася ОСОБА_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1), яка фактично прийняла спадщину після своїх батьків, згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

При здійсненні перевірки вищевказаного об'єкту приватним нотаріусом Пехлак О.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлена державна реєстрація державним реєстратором приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Недвигою А.Ф. права власності від 02.02.2016 року № 13091165, здійсненого на підставі рішення від 02.02.2016 року № 28043700 на ім'я ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого 19.12.2012 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2008 року у справі № 2-9147/2008.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000063 документи, що підтверджують право власності, які були використані ОСОБА_6 для відкриття розділу та державної реєстрації вищевказаної квартири є недійсними та підробленими.

Факт підробки вищевказаних документів підтверджується, по-перше, довідкою Миколаївського МБТІ від 11.03.2016 року № 504, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 право власності станом на 28.12.2012 року зареєстровано за ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - по 1/3 частки.

Та, по-друге, листом Миколаївського міськвиконкому від 09.03.2016 року за № 2224/02.02.01-06/14/16 на звернення Миколаївської міської прокуратури № 1, в якому зазначено, що свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2 не видавалось.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У позовних вимогах ОСОБА_4 просить суд визнати неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 28043700, прийняте 02.02.2016 року.

Як зазначено у пункті 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі»:

« 10.2 Із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.»

За таких умов суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 28043700, прийняте 02.02.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Недвигою Альоною Федорівною.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 22 лютого 2017 року.