Справа № 537/5374/16-а
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/5374/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 4-ї роти Управління патрульної поліції міста Кременчука Сороколат Павла Юрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до капрала поліції 4-ї роти Управління патрульної поліції міста Кременчука Сороколат Павла Юрійовича, де просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ПС2 №672199 від 22 червня 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22 червня 2016 року капралом поліції 4-ї роти Управління патрульної поліції міста Кременчука Сорокалатом П.Ю. було винесено постанову серії ПС2 № 672199 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 425 грн. В постанові зазначено, що позивач 22 червня 2016 року близько 1 год. 38 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Свободи ( 60 років Жовтня) в місті Кременчуці, в районі будинку № 5, порушив пункт 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме «на вимогу працівників поліції не пред'явив посвідчення водія», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач заперечує викладені в постанові про адміністративне правопорушення обставини у вигляді його відмови пред'явити посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, пояснивши, що він не відмовлявся виконати вимогу працівника патрульної поліції, однак обумовлював це чітким поясненням останнього причини зупинки. Оскільки зазначена працівником патрульної поліції підстава, а саме те, що водій не був пристебнутий ременем безпеки, не відповідала дійсності, ОСОБА_1 став вимагати надати йому докази на підтвердження зазначених працівниками патрульної поліції фактів, на що останні відмовили це зробити, мотивуючи свої дії тим, що всі докази будуть надані ними в суді. За таких обставин, на думку позивача, працівниками патрульної поліції були порушені його права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також була порушена процедура складання постанови про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим зазначена постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Окрім того, позивач наполягав на неправомірності дій відповідача з тих підстав, що усі дії, які проводились працівниками патрульної поліції після зупинки автомобіля позивача та подальшого спілкування останнього з поліцейськими протягом тривалого періоду часу, стосувалися складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідач, поліцейський роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції капрал поліції Сороколат П.Ю. заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи своє заперечення тим, що постанова серії ПС2 № 672199 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивачем було порушено вимоги пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, а саме те, що він не був пристебнутий ременем безпеки, однак при зупинці його автомобіля на вимогу поліцейського пред'явити документи позивачем було відмовлено, чим також порушено вимоги пункту 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 весь час знаходився в закритому транспортному засобі, спілкувався по телефону з представниками чергової частини Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції. Зазначеними діями позивач перешкоджав розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Представник третьої особи, Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції - Щепілов О.В., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи своє заперечення тим, що 22 червня 2016 року близько 02 год. 00 хв. в місті Кременчуці по проспекту Свободи, будинок 5, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач в порушення вимог пункту 2.4 «а», пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, в присутності свідків відмовився пред'явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у зв'язку із чим патрульним поліцейським було повідомлено про винесення оскаржуваної постанови. Як пояснює представник третьої особи, водій не виконав жодну з вимог інспектора патрульної поліції, свідомо затягував розгляд справи про адміністративне правопорушення, відмовлявся від проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння, що зафіксовано на відеозаписі. Окрім того, постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало місце 22 червня 2016 року. У зв'язку із викладеними обставинам представник третьої особи вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є такою, що винесена з дотриманням всіх встановлених чинним законодавством вимог.

Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Постановою серії ПС2 № 672199 від 22 червня 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22 червня 2016 року близько 1 години 38 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Свободи ( 60 років Жовтня) в місті Кременчуці, в районі будинку № 5, порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України, а саме на вимогу працівника поліції не пред'явив посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно із положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення, крім випадків, передбачених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 126 цього Кодексу, розглядають та накладають стягнення органи Національної поліції.

При цьому порядок оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії постанови передбачений статтею 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа, що розглядає справу, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про правомірність дій відповідача та додержання порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд приймає до уваги наступні докази:

Внаслідок перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції судом встановлено, що 22 червня 2016 року близько 02 год. 20 хв. працівниками патрульної поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 21099 під керуванням позивача. Працівники патрульної поліції представились та пояснили водію причину зупинки як не пристебнутий ремінь безпеки водія. Інспектор патрульної поліції Палієнко І.М. звернулась до водія з вимогою надати технічний паспорт на автомобіль та водійське посвідчення, яку останній не виконав, при цьому зазначивши, що надасть витребувані документи одразу після того, як поліцейські зазначать причину його зупинки та нададуть докази на підтвердження цих фактів.

Як вбачається із досліджуваного відеозапису, в подальшому інспектором патрульної поліції Акіменко О.М. було роз'яснено ОСОБА_1, що в разі відмови останнього надати витребувані документи, відносно нього буде складено адміністративний протокол за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при цьому не конкретизуючи та не роз'яснюючи останньому зміст зазначеної норми закону.

Зі змісту переглянутого в судовому засіданні відеозапису з відео реєстратора автомобіля ВАЗ 21099, наданого позивачем як доказ, вбачається, що в подальшому усі розмови та дії працівників поліції стосувались факту складання останніми протоколу відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а ніяк не щодо постанови про вчинення позивачем адміністративного правопорушення за статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що протягом усього часу перегляду відеозаписів як з нагрудної камери патрульного поліцейського, так і з відео реєстратора, відповідач, Сороколат П.Ю., який є особою, що виносила постанову про адміністративне правопорушення відносно позивача, з останнім не спілкувався, права йому не роз'яснював, докази вчинення правопорушення не надавав, постанову не оголошував, будь-яких дій, направлених на реалізацію передбачених чинним законодавством прав ОСОБА_1 на ознайомлення з протоколом та особистий підпис в ньому не вчинив.

Аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, а саме статті 222, 258, 279, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє посадову особу, що її розглядає, від дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і складання постанови, передбаченої чинним законодавством.

В судовому засіданні були опитані свідки, з пояснень яких вбачається, що відповідачем не було дотримано процедуру розгляду справи та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1

Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що нею особисто було зупинено автомобіль, яким керував позивач, при цьому вона представилась та повідомила про причину зупинки, після чого водій пересів на заднє сидіння автомобіля та на її вимогу пред'явити посвідчення водія відмовив.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 22 червня 2016 року водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції у зв'язку із не пристебнутим паском безпеки. При цьому на вимогу інспектора патрульної служби ОСОБА_1 в категоричній формі відмовлявся пред'являти водійські права, пересів на заднє сидіння, після чого відносно останнього і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліцейського пред'явити посвідчення водія лише показав наявність документу, однак відмовився передавати його в руки поліцейському у зв'язку із відсутністю обґрунтування його зупинки.

Свідок ОСОБА_9 зазначила, що 22 червня 2016 року після телефонного дзвінка ОСОБА_1 вона прибула на місце зупинки останнього працівниками патрульної служби, при цьому бачила, як позивач показав наявність у нього водійського посвідчення, їй було передано керування транспортним засобом, після чого вони поїхали до Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру для проходження позивачем огляду для визначення наявності стану алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив факт того, що позивач показав водійські права інспектору патрульної поліції через скло, перебуваючи на задньому сидінні автомобіля.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що після зупинки автомобіля, в якому вона знаходилась на пасажирському місці, інспектор патрульної поліції Палієнко І.М. пояснила причину зупинки як не пристебнутий пасок безпеки. При цьому свідок ОСОБА_11 заперечувала зазначений інспектором факт та вказала, що пасок безпеки ОСОБА_1 був пристебнутий та додала, що останній не відмовлявся пред'явити затребувані документи та тримав їх в руці, наполягаючи на обґрунтуванні патрульними причини зупинки автомобіля.

У відповідності до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та процедури складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що вбачається із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, а також підтверджується поясненнями свідків, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку із чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6, 8-12, 17-19, 69, 70, 71, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 126, 279, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до капрала поліції 4-ї роти Управління патрульної поліції міста Кременчука Сороколат Павла Юрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Дії капрала поліції роти №4 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Сороколат Павла Юрійовича визнати протиправними, постанову серії ПС2 №672199 від 22 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., - скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня отримання постанови у повному обсязі, з одночасним подання копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Д.О. Зоріна