Справа № 826/6834/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

07 лютого 2017 року № 826/6834/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за участю третьої особи Міністерства оборони України про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби,-

В С Т А Н О В И В:
З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за участю третьої особи Міністерства оборони України про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, мотивуючи позовні вимоги тим, що після звільнення з ЗС України ним не отримано суму одноразової грошової допомоги, внаслідок чого остання підлягає стягненню в судовому порядку.

В позовній заяві (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) позивач просить суд стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільнення у розмірі 327879,83 грн.

Позивач в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. При цьому, позивач просив при постановленні рішення врахувати висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 15.07.2014 року.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що Украерорух є неналежним відповідачем у справі, оскільки позивач був відряджений до Украероруху із залишенням на військовій службі на підставі наказу Міністра оборони від 29.11.2002 року №705, виданого на виконання положень Постанови КМУ від 08.06.1998 року №815 та Постанови КМУ від 19.07.1999 року №1281. При цьому, представник відповідача стверджує, що грошове забезпечення при звільненні було розраховане по 24.03.2010 року включно та виплачено, що спростовує законність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог щодо стягнення одноразових додаткових виплат грошового забезпечення.

В наданих суду письмових поясненнях представник третьої особи Міністерства оборони України посилається на висновки, викладені Верховним Судом України у справі №21-476а14, згідно яких виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, відрядженим до ДП «Украерорух» здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, то виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям при звільненні зі служби здійснюється за рахунок коштів ДП «Украерорух».

Враховуючи клопотання позивача та неприбуття представників відповідача та третьої особи в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на військовій службі Міністерства оборони України.

Позивач з 04.01.2003 року був відряджений до державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі на посаду заступника генерального директора з персоналу.

На підставі наказу Міністра оборони України №209 від 15.03.2010 року ОСОБА_1 відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений з військової служби у запас за пунктом «в» (за віком) та направлений для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК у м. Києві.

24.03.2010 року Державним підприємством обслуговування повітряного руху України прийнято наказ №167/о, згідно якого полковника ОСОБА_1 , заступника генерального директора Укреароруху з персоналу, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільненого з військової служби у запас за пунктом «в» частини шостої (за віком) звільнено з займаної посади 24.03.2010 року; направлено на зарахування на військовий облік до Шевченківського районного у м. Києві військового комісаріату.

Як вбачається з довідки №10.1-348 від 25.03.2010 року позивачу одноразова грошова допомога при звільненні не видавалась, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Питання грошового забезпечення військовослужбовців врегульоване статтею 9 Закону №2011-ХІІ.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно ч. 9 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладах, затверджується Президентом України.

На виконання вимог даного Закону, а також у відповідності до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1998 р. №815 «Питання Державної авіаційної адміністрації» позивач був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі у Збройних Силах та збереженням за ним всіх видів матеріального забезпечення, гарантій і пільг, передбачених законодавством для військовослужбовців.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

При цьому, згідно п. 155 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, за відрядженими до державних органів, установ і організацій військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 р. №104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виходячи з наведених положень чинного законодавства, одноразова грошова допомога, що виплачується військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, належить до складу грошового забезпечення військовослужбовців та виплачується за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним судом України в ухвалах від 03.06.2014 року, від 21.10.2014 року у справі №21-398а14, постанові від 15.07.2014 року.

Як уже зазначалось, наказом Міністра оборони України від 15.03.2010 року №209 позивач звільнений з військової служби у запас за пунктом «в» (за віком), а наказом директора ДП «Украерорух» від 24.03.2010 року №167/о позивача звільнено із займаної посади 24.03.2010 року.

Аналіз зазначених вище норм чинного законодавства дає підстави вважати, що обов`язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби законодавець покладає як на Міноборони, інші утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, так і органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади чи ні.

У разі коли військовослужбовці звільняються безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, підприємствах, установах, організаціях, вищих навчальних закладах, куди вони були відряджені для подальшого проходження служби із залишенням на військовій службі, обов`язок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби покладається законодавством на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади, відповідно, до яких були відряджені зазначені військовослужбовці та у яких вони працювали.

Наведене свідчить, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби повинна була здійснюватися Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки №10.1-348 від 25.03.2010 року вислуга років позивача станом на момент звільнення становить 35 років, загальна сума грошового забезпечення за місяць становить 18735,99 грн. (11965,24 грн. + 135,00 грн. + 1794, 75 грн. + 4841,00 грн.).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене в сукупності, зважаючи, що позивачу під час звільнення не здійснено виплати одноразової грошової допомоги, суд, з урахуванням наведеного, приходить до висновку про необхідність для належного захисту прав та законних інтересів позивача у даній справі стягнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 327879,83 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 327879,83 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов