Справа № 603/625/16-а
Суддя: Іванчук В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/625/16-а
Провадження № 2-а/603/1/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області та старшого інспектора Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Горожанського Віталія Ігоровича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №179360 від 20.10.2016 року ,

за участі позивача: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №179360 від 20.10.2016 року, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, позивач ОСОБА_1 20.10.2016 року о 10 год. 40 хв. на 46 км + 050 м автомобільної дороги Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль здійснив обгін транспортного засобу, що рухався в попутньому напрямку на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив пункт 14.6 «г» ПДР України. Позивач ОСОБА_1 вважає зазначену постанову такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, оскільки у фабулі постанови інспектором поліції Горожанським В.І. не вірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, у оскаржуваній постанові зазначено, що позивач ОСОБА_1 здійснив обгін т/з, що рухався в попутному напрямку, хоча фактично останній здійснив об'їзд вантажного автомобіля, який звертав на узбіччя. Також зазначає, що відомості про те, що позивач здійснив обгін т/з на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю не відповідає дійсності, так як ділянка дороги на якій здійснено обгін не належить до ділянок дороги з обмеженою оглядовістю, оскільки дорога проглядалась щонайменше на 700 м. в напрямку руху його т/з.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та суду пояснив, що 20.10.2016 року близько 10 год. 30 хв. він рухався власним автомобілем марки Mercedes-Benz Vito 111 в напрямку м.Івано-Франківськ. При виїзді з м.Монастириська він наздогнав вантажного тягача, який рухався на підйом зі швидкістю близько 20 км/год. Проїхавши вершину підйому, водій тягача увімкнувши правий поворот почав звертати на узбіччя, після чого ОСОБА_1 здійснив об'їзд зазначеного т/з. Через декілька сотень метрів позивача ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, а саме Горожанський В.І. та ОСОБА_2, які на місці зупинки оформили постанову у справі про адміністративне правопорушення, з якою позивач ОСОБА_1 не згідний з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач Горожанський В.І. в судовому засіданні щодо задовлення позовних вимог заперечив, вважає що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, так як останній 20.10.2016 здійснив обгін транспортного засобу, що рухався в попутньому напрямку на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове заперечення, згідно якого, зазначив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №179360 від 20.10.2016 року винесена працівником поліції в межах повноважень та з дотриманням вимог законодавства.

Допитаний в якості свідка інспектор Монастирського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 суду пояснив, що він був свідком того, як ОСОБА_1 здійснив обгін транспортного засобу з виїздом на смугу зустрічного руху при цьому перетнувши вузьку суцільну лінію, чим порушив п. п. 1.1 п. 1 розділу 34 ПДР України.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного :

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №179360 від 20.10.2016 року, ОСОБА_1 20.10.2016 року о 10 год. 40 хв. на 46 км + 050 м а/д Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль здійснив обгін т/з, що рухався в попутньому напрямку на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив пункт 14.6 «г» ПДР України.

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого зазначеною статтею має місце у разі порушення правил обгону.

Норми, визначені ч.2 ст. 122 КУпАП є бланкетними та відсилають до норм, що регулюють правила дорожнього руху.

Згідно п 14.6 «г» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями), обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Згідно п 1.10 Правил дорожнього руху України обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об'єктами, а також транспортними засобами.

В позовній заяві, позивач ОСОБА_1 зазначає, що ділянка дороги в межах якої він здійснив об'їзд т/з не належить до ділянок дороги з обмеженою оглядовістю, оскільки дорога в зазначеному місці проглядалась в напрямку руху щонайменше на 700 м., що підтверджується фотокопіями ділянки автомобільної дороги Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль 46 км + 050 м.

Крім того, факт належної видимості ділянки автомобільної дороги на якій ОСОБА_1 здійснив об'їзд вантажного автомобіля, підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом місця події від 20.10.2016 року.

Наявну в матеріалах справи характеристику ділянки автомобільної дороги Н18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль, суд оцінює критично, оскільки з зазначеної характеристики неможливо встановити наявність чи відсутність ознак адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_1

Разом з тим, відповідно до положень ПДР України, обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Згідно п. п. 1.1 п. 1 розділу 34 Правил дорожнього руху України вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Так, з відеозапису місця події від 20.10.2016 року вбачається, що в діях позивача ОСОБА_1 наявні ознаки порушення вимог п. п. 1.1 п. 1 розділу 34 ПДР України, проте, як вбачається зі змісту постанови у справі у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №179360 від 20.10.2016 року, позивач ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за порушення п. 14.6 «г» ПДР України, що не відповідає обставинам справи. Зазначену обставину підтвердив допитаний в судовому засіданні в якості свідка працівник Монастирського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2, який був присутній при оформленні оскаржуваної постанови.

З наведеного вбачається, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, порушено вимоги ст.ст. 256, 278-280 КУпАП, зокрема, не було враховано обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.ст.33-35 КУпАП.

Згідно ст. 71 ч.2 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ст. 62 ч.3 Конституції України - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПС2 №179360 від 20.10.2016 року відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, порушено вимоги ст.283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, не наведено належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 18, 70, 71, 86, 159, 160 КАС України, ст. ст. 251, 280, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області та старшого інспектора Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Горожанського Віталія Ігоровича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №179360 від 20.10.2016 року - задоволити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №179360 від 20 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - провадженням закрити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо постанову було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В. М. Іванчук