Справа № 323/155/17
Суддя: Смокович М. В.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/155/17
ПОСТАНОВА

іменем України

17.02.2017 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:
головоючого судді Смоковича М.В.,
при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д.,
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача Козарик Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пологівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання, -
ВСТАНОВИВ:
13.01.2017р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 03.10.2016р. він є суддею у відставці і має право на отримання щомісячного грошового утримання. 04.11.2016р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного грошового утримання. Розпорядженням відповідача йому було призначене щомісячне грошове утримання в розмірі 80% від розміру його суддівської винагороди починаючи з 04.11.2016 року. Він не згоден з такими діями відповідача, вважає, що розмір його щомісячного грошового утримання повинен становити 86%, виходячи із стаж, що дає право на відставку та довічне грошове утримання 23 роки 8 місяців 11 днів. Однак відповідач при нарахуванні щомісячного грошового утримання виходив із меншого стажу роботи, не зарахувавши до нього строк проходження військової служби та половину строку навчання на денному відділенні у Київській вищій школі Міністерства внутрішніх справ СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського відповідно до постанови КМУ №865 від 03.09.2005р. «Про плату праці та щомісячне грошове утримання судді». Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки вони суперечать вимогам діючого законодавства, звужують зміст його прав.
Просить визнати протиправними дії та розпорядження Пологівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди, зобов`язати Пологівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області починаючи з 04.11.2016 року призначити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 86 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум, зобов`язати Пологівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просить суд позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд в задоленні позову відмовити в повному обсязі.
Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.
Суд встановив, що постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №1600-VІІІ від 22.09.2016р. позивач звільнений з посади судді Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі цього наказом № 119 від 03.10.2016р. відрахований зі складу суду.
Згідно розпорядження № 143939 від 11.01.2017р. позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітної плати судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 20 роки 01 місяць 10 днів.
Так, відповідачем було враховано і не оспорюється стаж роботи з 22.07.1996р. по 03.10.2016р. на посаді судді Оріхівського районного суду Запорізької області.
Вказаний стаж роботи підтверджується записами в трудовій книжці позивача та розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.10.2016р., складеного Оріхівським районним судом Запорізької області.
Крім того, згідно вказаного розрахунку до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, також включений період проходження служби в Збройних Силах з 09.11.1971р. по 23.11.1973р., 02 роки 00 місяців 15 днів, та половина періоду навчання у Київській вищій школі Міністерства внутрішніх справ СРСР ім. Ф.Е Дзержинського з 01.08.1980р. по 22.07.1983р., 01 рік 05 місяців 26 днів.
Період військової служби та навчання у вищому навчальному закладі підтверджується довідкою Оріхівського районного військового комісаріату Запорізької області № 241 від 25.07.2016 року та довідкою Національної академії внутрішніх справ про підтвердження навчання та факту видачі диплома № 46/3166 від 01.08.2016 року.
Суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, періоду військової служби та половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, що вплинуло на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цієї Конституції, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Незалежність суддів гарантована ст.126 Конституції України. Однією зі складових елементів незалежності судової влади є матеріальне забезпечення судді, в т.ч. і у випадку звільнення судді у відставку.
Відповідно до ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), чинного на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Стаття 135 цього Закону (у редакції, чинній після 28 березня 2015 року) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
При цьому, відповідно до п.11 Перехідних положень Закону України №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Так, до набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).
Відповідно до ст.43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно з п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI (в редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Вказані положення ч.3 ст.141 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016.
Таким чином, чинною є наступна редакція ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу його роботи на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, період військової служби та половину періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, і у зв`язку з цим невірно визначив відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача.
Суд вважає, що стаж роботи позивача на посаді судді повинен розраховуватись відповідно до вимог діючого законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом України №2453-VI, а саме на підставі Закону України № 2862-ХІІ та постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», оскільки позивач був обраний на посаду судді до набрання чинності Законом №2453-VI і для нього зберігають чинність правила визначення стажу роботи на посаді судді, закріплені законодавством, що діяло раніше.
Так, суд вважає, що до стажу роботи позивача на посаді судді відповідно до постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», враховуючи, що позивач має стаж роботи безпосередньо на посаді судді понад 10 років, повинен бути зарахований календарний період проходження строкової військової служби, а саме 02 роки 00 місяців 15 днів, та половина періоду навчання у Київській вищій школі Міністерства внутрішніх справ СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.08.1980р. по 22.07.1983р., 01 рік 05 місяці 26 днів.
За таких умов стаж роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, становить 23 роки 08 місяців 12 днів, а розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно 86% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Таким чином, доводи відповідача щодо правомірності своїх дій суд вважає безпідставними за вищевикладеними обставинами. Крім того, доказів правомірності своїх дій відповідач в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України суду не надав.
Отже, суд вважає, що при здійсненні розрахунку стажу роботи позивача на посаді судді і визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим його дії слід визнати протиправними та зобов`язати його призначити та виплатити позивачу з 04.11.2016р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
У зв`язку з цим позов слід задовольнити повністю.
Крім того, відповідно до ст.267 КАС України суд вважає необхідним зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цієюпостановою законної сили.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.19,22,126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI, Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ,постановою КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», ст.2,8,9,11,14,70-72,94,159-162 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пологівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання - задовольнити.
Визнати протиправними дії та розпорядження Пологівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди.
Зобов`язати Пологівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області починаючи з 04.11.2016 року призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 86 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум.
Зобов`язати Пологівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.
Повний текст постанови виготовлений 21.02.2017 року.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Постанова набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Оріхівського районного суду
Запорізької області М.В.Смокович