Справа № 823/129/17
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року справа № 823/129/17

м. Черкаси

15 год. 48 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

при секретарі - Баклаженко Н.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Корнієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним висновку та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним висновок службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 09.05.2015 тілесних ушкоджень, затвердженого начальником УМВС України в Черкаській області;

- зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 09.05.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 09 травня 2015 року близько 23 год. 40 хв. під час несення добового наряду (патрулювання) по забезпеченню безпеки дорожнього руху після зупинки транспортного засобу, отримав від водія вказаного автомобіля численні тілесні ушкодження в голову. Після одержання травми позивач проходив лікування у Чигиринській центральній районній лікарні. За наслідками проведеного службового розслідування за фактом отримання позивачем тілесних ушкоджень, відповідачем складено висновок від 03.06.2015, з яким позивач не погоджується, уз в'язку з тим, що у вказаному висновку протиправно зазначено, що тілесні ушкодження отримані позивачем в період проходження служби і не пов'язані з виконанням службових обов'язків. Крім того, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області проігноровано вимоги Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, оскільки за наслідками нещасного випадку, що стався з позивачем 09 травня 2015 року близько 23 год. 40 хв. під час виконання службових обов'язків - не проведено службове розслідування та не складені відповідні акти за формою Н-1* та Н-5*.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача позов не визнав, проти заявленого адміністративного позову заперечив, оскільки на думку представника відповідача висновок службового розслідування складений у відповідності до вимог законодавства України, а тому відсутні правові підстави проводити службове розслідування згідно вимоги Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України.

Заслухавши пояснення та доводи позивача, його представника та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом також встановлено, що 09.05.2015 згідно розстановки наряді ВДАІ з обслуговування Чигиринського району УМВС, позивач заступив на добове чергування по охороні громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху, близько 23 год. 40 хв. після зупинки транспортного засобу, позивач отримав від водія вказаного автомобіля численні тілесні ушкодження в голову, після чого неодноразово звертався у медичні заклади для лікування.

За наслідками службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим інспектором ДПС ВДАІ, керівником групи ДПС ВДАІ з обслуговування Чигиринського району УМВС капітаном міліції ОСОБА_1 складено висновок від 03.06.2015, згідно п. 2 якого зазначено, що тілесні ушкодження отримані, зокрема, позивачем в період проходження служби і не пов'язані з виконанням службових обов'язків.

На рапорт позивача від 26.10.2016 щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1, ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області листом від 19.12.2016 №16/1-1104 повідомлено позивача, що відсутні правові підстави для проведення службового розслідування ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує, що порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенція структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні, визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція №230).

Пунктом 2.5 Інструкції №230 передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п. 2.6 Інструкції № 230).

Як встановлено судом, на виконання вимог п. 2.6 Інструкції №230 начальником УМВС України в Черкаській області 13.05.2015 винесено наказ №889 про призначення проведення службового розслідування, на виконання якого 03.06.2015 складено висновок службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим інспектором ДПС ВДАІ, керівником групи ДПС ВДАІ з обслуговування Чигиринського району УМВС капітаном міліції ОСОБА_1, інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування м. Черкаси УМВС сержантом міліції ОСОБА_4 та слідчим СВ Чигиринського РВ УМВС капітаном міліції ОСОБА_5

Необхідно зазначити, що висновок службового розслідування - документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, предметом оскарження в адміністративному судочинстві може бути рішення суб'єкта владних повноважень, тобто нормативно-правовий акт чи акт індивідуальної, який безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Враховуючи вищевикладене, висновок службового розслідування не є актом індивідуальної дії в розумінні норм КАС України, оскільки не створює для особи, що його оскаржує певні правові наслідки, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Щодо вимоги позивача зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 09.05.2015, то суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон №2694).

Статтею 1 Закону №2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону, працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Судом встановлено, що позивачем 09 травня 2015 року близько 23 год. 40 хв. під час несення добового наряду (патрулювання) по забезпеченню безпеки дорожнього руху після зупинки транспортного засобу, отримав від водія вказаного автомобіля численні тілесні ушкодження в голову. Після одержання травми позивач проходив лікування у Чигиринській центральній районній лікарні, що підтверджується відповідними виписками з історії хвороби позивача.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 (далі - Порядок №1346) розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно з п. 2.2 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Пунктом 3.4 Порядку №1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Відповідно п. 3.5 Порядку №1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Положеннями п. 3.8 Порядку № 1346 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

З аналізу наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є:

- раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше;

- звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення);

- повідомлення про нещасний випадок.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивач внаслідок події, що сталася з ним позивачем 09 травня 2015 року близько 23 год. 40 хв. під час несення добового наряду (патрулювання) по забезпеченню безпеки дорожнього руху, отримав травму, що призвела до втрати позивачем працездатності більше ніж на один робочий день.

Крім того, про факт 09.05.2015 застосування фізичної сили та спеціальних засобів - наручників, капітан міліції ОСОБА_1 і сержант міліції ОСОБА_4 рапортом від 10.05.2015 доповіли начальникові ВДАІ з обслуговування Чигиринського району УМВС України в Черкаській області, який у свою чергу 10.05.2016 листом повідомив прокурора Чигиринського району молодшого радника юстиції ОСОБА_6

Вищезазначені обставини є підставами для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 09.05.2015 під час виконання службових обов'язків, тому суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог у відповідності до положень ст. 11 КАС України та визнання протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в частині не проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 09.05.2015 та задовольнити адміністративний позов в частині зобов'язання ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 09.05.2015 та прийняти відповідне рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб'єктів владних повноважень покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування зроблених ним висновків чи прийнятих ним рішень.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року).

Позивач та його представник частково обґрунтували свою позицію з посиланням на норми законодавства України.

Представник відповідача надав доводи на підтвердження заперечень проти позову в частині щодо визнання протиправним висновку службового розслідування.

Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить про часткове задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 11, 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в частині не проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 09.05.2015.

Зобов'язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 09.05.2015 та прийняти відповідне рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 22 лютого 2017 року.