Справа № 2-а-327/10
Суддя: Олефіренко Н. О.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-а-327/2010

17 березня 2010 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Олефіренко Н.А.

секретаря - Губа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення в місті Павлограді Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з Управління праці та соціального захисту населення в місті Павлограді Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на його користь несплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009 роки у розмірі 6050 грн.

В обгрунтування заявленого позову позивач зазначив , що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобштьскої катастрофи першої категорії, а з 2009 року також інвалідом другої групи і перебуває на обліку у відповідача.

Відповідно до ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати, а у 2009 році, коли він став інвалідом другої групи - у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної пенсії становить на час виплати та становить: у 2008 році 605 грн., у 2009 році - 744 гривень.

Однак відповідач , позивачеві вчасно не нарахував суми виплат щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах , передбачених ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи чим за 2008 та 2009 роки утворив заборгованість, що складає 6050 грн.

Таким чином позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать вимогам Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Конституції України.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав, надав заперечення проти позову посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, вважає, що позивач не має права на одержання щорічної допомоги в зазначених позивачем розмірах. Дійсно Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивачу передбачені виплати у вказаних ним розмірах. Однак Управління праці і соціального захисту населення Павлоградської міської ради здійснювало нарахування та виплату компенсацій та допомоги в межах наданих коштів з Державного бюджету відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 "Про порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стосовно вимог позивача, які стосуються 2009 року зазначає, що позивач не отримував грошову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в звязку з недостатнім фінансуванням.

Дослідивши в судовому засіданні наявні докази по справі, в тому числі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії, виданого позивачу, довідку про виплати, судом встановлено, що позивач дійсно є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. У 2008 році позивач отримав щорічну грошову допомогу на оздоровлення в значно нижчих розмірах ніж тих, що встановлені.ст. 48 Закону % України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", а саме - 90 грн. У 2009 році позивач допомогу на оздоровлення не отримав взагалі. Вказані обставини не потребують доказуванню так як визнаються сторонами.

Суд, дослідивши матеріали справи , зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтовували свої позиції по справі , вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. З Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обовязком держави.

Відповідно до ст. 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обовязком держави.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , відповідач повинен був виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати у 2008 році, а у 2009 році, коли він став інвалідом другої групи - у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому ч.7 ст.48 до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Вимоги позивача, що стосуються 2008 року не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 99 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі ж відсутності підстав для визначення поважною причини пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення права суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС України.

За 2008 рік позивачу сплачено допомогу на оздоровлення 29.01.2009 року і саме з цієї дати позивач дізнався, або повинний був дізнатися про порушення своїх прав та мав можливість звернутися до суду з адміністративним позовом.

Натомість, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав 11 лютого 2010 року, тобто саме з цього часу необхідно відрахувати річний строк звернення до суду.

Відповідачем у запереченні заявлено вимогу про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Стосовно вимог позивача, які стосуються 2009 року , суд виходить з того, що розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2009 року складав 605 грн., з 01.04.2009 року - 625 грн., з 01.07.2009 року - 630 грн., з 01.10.2009 року - 650 грн., (відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік"), з 01.11.2009 року - 744 грн. (відповідно до Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати"). Саме з розміру мінімальної заробітної плати необхідно вираховувати суму щорічної допомоги на оздоровлення помноженою на п'ять : 744 х 5 = 3720 грн.

Враховуючи наведене, на користь позивача підлягає стягненню 3720 гривень .

Право позивача на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному ст.48 до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи також випливає і з принципу пріоритетності закону над рядовими нормативними актами та положень п.6 ч.І ст.92 Конституції України, якою встановлено , що основи соціального захисту визначаються виключно законами, а єдиним органом законодавчої влади в Україні згідно ст.75 Конституції є парламент, який не наділений правом делегувати свої повноваження іншим державним органам. Тому посилання відповідача на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 "Про порядок використання коштів державного бюджету для

виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждадих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є безпідставними.

Крім того, суд не враховує посилання представника відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Відповідно до ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. З, 16, ч.2 ст.19 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. ст. 2, 6,8, 9, 11, 69, 71, 94,104 159-163 Кодексу адміністративного судочинства

України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення в місті Павлограді Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення в місті Павлограді Павлоградської міської ради Дніпропетровської області по невиплаті у 2009 році ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення в Павлоградському районі Павлоградської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 невиплачену суму V щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 3 720 /три тисячі сімсот двадцять/ грн..

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Н.А. Олефіренко