Справа № 348/1988/16-а
Суддя: Грещук Р.П.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1988/16-а

22 лютого 2017 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представників відповідача- Хомин Т.М.,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ланчинської селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень сесії Ланчинської селищної ради,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Ланчинської селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень сесії Ланчинської селищної ради.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Ланчинською селищною радою 25.04.2016 за заявою ОСОБА_1 прийняті рішення № 197-5/2016 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» та № 198-5/2016 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», якими позивачу надано дозвіл на виготовлення відповідної документації щодо відведення двох суміжних земельних ділянок по вул. І.Франка, 15, в смт. Ланчин, площею 0,15 га та 0,2220 га відповідно.

На виконання вказаних рішень 04.05.2016 року позивачем укладено договори з сертифікованим інженером-землевпорядником - підприємцем ОСОБА_4 на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок. Надалі проектантом виготовлено відповідні проекти та встановлено межові знаки.

Однак, після цього, 05.10.2016 року рішеннями Ланчинської селищної ради № 319-7/2016 та № 318-7/2016 у вищевказані первинні рішення внесено зміни в частині виділення пішохідної стежки через зазначені ділянки, які перебувають в її користуванні, до ділянки ОСОБА_5, а площу однієї з них, призначеної для особистого селянського господарства, зменшено з 0,2220 га до 0,2105 га.

Крім того, рішенням сесії Ланчинської селищної ради від 05.10.2016 року за № 320-7/2016, затверджено протокол засідання комісії з питань земельних відносин, розвитку села та аграрної політики від 04.10.2016, згідно якого зазначена комісія вирішила виділити пішохідну стежку шириною 1,5 м для доступу до земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_5 за рахунок земельних ділянок позивача.

Судом винесено на обговорення питання про закриття провадження у даній справі, оскільки спір має вирішуватись у порядку цивільного судочинства України.

Позивач та його представник заперечили проти закриття провадження з причин того, що даний спір за своїм спрямуванням хоч і є земельним спором, проте у ньому позивач оскаржує саму законність прийнятого рішення, яке фактично не є реалізованим та не вичерпало свою дію, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України.

Також, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 року було повернено ОСОБА_1 матеріали даної позовної заяви з зазначенням, що позов підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду, з врахуванням правил територіальної підсудності, згідно ст.19 КАС України.

Представники відповідача - Ланчинської селищної ради в судовому засіданні вважають, що даний спір є цивільно-правовим, так як між сторонами виник спір із земельних відносин щодо реалізації права на надання земельної ділянки у приватну власність.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, вважає, що даний спір не повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, а тому справа підлягає закриттю з огляду на наступне.

В даному випадку Ланчинська селищна рада, приймаючи оскаржувані позивачем рішення № 318-7/2016, №319-7/2016 та №320-7/2016 від 05.10.2016 року, діяла як власник земельної ділянки і виступає не як субєкт владних повноважень, а як одна із сторін цивільних правовідносин.

У п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст. ст. 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених ч. 1 ст. 16 Закону України від 17 листопада 2009 року «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст. ст.210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст. 212 ЗК України).

Аналогічну за змістом позицію висловив і Верховний суд України при розгляді справи 16.12.2015 року № 6 2510 цс15 і зробив правовий висновок, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право.

У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно Закону України від 21.05.97 р. N 280/97 «Про місцеве самоврядування»(далі Закон №280) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Із змісту ст. 25 Закону №280 вбачається, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280 до компетенції сільської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що даний спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 157,165 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Ланчинської селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень сесії Ланчинської селищної ради - закрити, розяснивши позивачу його право на пред"явлення позову в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Грещук Р.П.