Справа № 826/5658/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2017 року № 826/5658/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., за розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Форте Лайф»
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері у сфері ринків фінансових послуг
провизнання незаконною та скасування постанови від 30 березня 2016 року №93/13-15/13/5
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Форте Лайф» (надалі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері у сфері ринків фінансових послуг (надалі - Відповідач), в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 30 березня 2016 року №93/13-15/13/5 про накладення штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що не зважаючи те, що Товариством сплачено штраф Відповідачем в порушення вимог законодавства застосовано повторно штрафні санкції, а тому спірне рішення підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг від 10 грудня 2015 року №3078 "Про застосування заходу впливу до ПрАТ "СК "Форте Лайф" постановлено зобов'язати останнє усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 31 грудня 2015 року.

Матеріали справи підтверджують, що оскаржуване розпорядження винесене за наслідками розгляду справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення, вчинені ПрАТ "СК "Форте Лайф" на ринку фінансових послуг від 06 жовтня 2015 року №718/13-15/13/6 (далі по тексту - акт перевірки) за наслідками розгляду скарги страхувальника ОСОБА_1

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки встановлено наступне: між ОСОБА_1 (Страхувальник) та ПрАТ "СК "Форте Лайф" (Страховик) укладено договір (поліс) добровільного страхування життя за Програмою "Дім" №; відповідно до поданої позивачем інформації страхувальником сплачено 60669,00 грн.; 15 вересня 2014 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ "СК "Форте Лайф" заяву на дострокове припинення дії договору страхування та отримання викупної суми; за наслідками розгляду поданої заяви наказом позивача від 21 квітня 2015 року №64-в вирішено виплатити страхувальнику викупну суму у розмірі 24267,00 грн.

Розпорядження №3078 вмотивовано тим, що ПрАТ «СК «Форте Лайф» проведено розрахунок викупної суми не у відповідності до договору (полісу) добровільного страхування життя за Програмою «Дім» та Програми, оскільки страховиком не виконано умови Програми та не придбано нерухоме майно для страхувальника, що є порушенням законодавства про фінансові послуги, а саме: частини другої статті 20 Закону України «Про страхування» щодо невиконання страховиком інших обов'язків передбачених умовами договору страхування; пункту 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 року №40, щодо недотримання обов'язків страховика, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування».

Нацкомфінпослуг 16 січня 2016 p. розпочало провадження у справі в зв'язку з тим, що Позивачем не виконано вимоги Розпорядження від 10.12.2015 р. №3078, що підтверджується Актом №26/13-14/13/5 (надалі - Акт №26/13-14/13/5).

На підставі Акту № 26/13-14/13/5 Нацкомфінпослуг 09 лютого 2016 p. застосувано до Товариства захід впливу у вигляді Постанови про накладання штрафної санкції № 32/13-15/13/5 на суму 1700,00 грн. При цьому, позивача зобов'язано повідомити про виконання/не виконання постанови про накладення штрафу у термін до 09.03.2016 р.

Як свідчать матеріали справи, Позивачем добровільно сплачено штраф в сумі 1700,00 грн за невиконання Розпорядження №3078, а 23.02.2016 p. Товариство повідомило Нацкомфінпослуг про добровільне виконання Постанови про накладення штрафу, з наданням підтверджуючих документів, що підтверджується Листом Позивача за вих. № 65.

Судом встановлено та не заперечується сторонами Розпорядження №3078 Позивачем виконано не було.

Нацкомфінпослуг 15 березня 2016 року складено Акт про правопорушення, вчинені ПрАТ «СК «Форте Лайф» на ринках фінансових послуг за № 135/13-14/13/5, у зв'язку з тим, що Товариством не надано до Нацкомфінпослуг підтверджуючих документів на виконання вимог Розпорядження № 3078.

На підставі Акта № 135/13-14/13/5 Нацкомфінпослуг 30 березня 2016 p. застосувало до Товариства заходи впливу у вигляді Постанови про накладання штрафної санкції № №93/13-15/13/5 на суму 3400 грн.

Вважаючи постанову про накладення штрафу від 30.03.2016 протиправною та такою, що повторно застосовує до суб'єкта господарювання одну і ту ж міру відповідальності (штраф) з одне порушення (невиконання Розпорядження №3078), Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд його задовольнити.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Так, основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, щодо яких виник спір між сторонами, є Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", який встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг, та метою якого, у свою чергу, є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 03 грудня 2008 року № 27-рп/2008 (справа № 1-30/200), засади створення і функціонування фінансового ринку встановлюються виключно законами України (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" безпосередньо визначає, що "фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності" (ч. 2 ст. 2).

Відповідно до п. 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070/2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Згідно зі ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених ст.ст. 41 і 43 цього Закону; 4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням відповідача від 20 листопада 2012 року № 2319 (далі - Положення), Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених ст. 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"; 4) тимчасово зупиняти (обмежувати) або анулювати (відкликати) ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається чіткий перелік заходів впливу, які можуть бути застосовані Відповідачем у разі необхідності та обґрунтованості.

Згідно з п. 4.21 Положення, за результатами розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг або уповноважена особа Нацкомфінпослуг приймає одне з таких рішень: про застосування заходу впливу; про закриття справи про правопорушення.

Відповідно до 4.12 Положення, уповноважена особа Нацкомфінпослуг при підготовці справи про правопорушення, за яке передбачено застосування заходу впливу, визначеного підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Положення, до розгляду повинна з'ясувати, чи застосовувалися раніше до особи заходи впливу за таким самим фактом.

У відповідності до п. 2.4 Положення, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу.

В свою чергу, Суд звертає увагу на те, що підпунктом 1 пункту 2.1 Положення чітко визначено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" штрафні санкції за: 1) провадження діяльності на ринках фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації - у розмірі від 1000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення Уповноваженого органу про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу норм права вбачається, що у разі ухилення від виконання розпорядження Відповідачем може бути застосовано захід впливу у вигляді штрафу.

Посилання Відповідача в письмових запереченнях на ст.41 Закону, як обґрунтування правомірності оскаржуваного спірного рішення, Судом відхиляються, адже ст.41 Закону не містить в собі норм, що регулюють повторне накладення штрафу за одне і те саме порушення.

Проте, порядок повторного застосування заходу впливу на порушника передбачений також пунктом 2. 4 Положення, відповідно до якого, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу.

Як вказувалось вище, підпунктом 1 пункту 2.1 Положення Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, крім іншого: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення, яке в свою чергу згідно п. 2.2 оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг.

Аналіз вищевикладеного свідчить, що Відповідач наділений правом повторного застосування заходу впливу шляхом зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється Розпорядженням, лише у разі оплати порушником штрафу та неусуненням правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).

Проте, Відповідачем, в порушення вищевказаних положень, оскаржуваною Постановою повторно застосовано відносно Позивача штрафну санкцію, за невиконання Розпорядження №3078, яка вже застосовувалась Постановою від 09.02.2016 року.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що Нацкомфінпослуг при винесенні Постанови від 30.03.2016 року №93/13-15/13/5 про накладення штрафної санкції (штрафу) на Позивача за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг не дотримано порядку повторного застосування заходу впливу за невиконання Розпорядження №3078.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що постанова Нацкомфінпослуг від 30.03.2016 р. №93/13-15/13/5 про накладення штрафної санкції на ПрАТ «СК «Форте Лайф» є неправомірною, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва Відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного розпорядження з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПрАТ «СК «Форте Лайф» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг від 30 березня 2016 року №93/13-15/13/5 про накладення штрафних санкцій.

3. Стягнути з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за рахунок державних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Форте Лайф» () судові витрати в сумі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук