Справа № 814/1682/16
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 лютого 2017 року Справа № 814/1682/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання: Западнюк К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Наконечний В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовомОСОБА_3, АДРЕСА_1
до відповідачаОчаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Старофортечна, 27, м. Очаків, Миколаївська область, 57508
проскасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016р. № 29037-13,
в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з адміністративним позовом до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, Очаківська ОДПІ), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 29037-13 про нарахування податкового зобов'язання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем не вірно застосовано норми пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України(далі - ПК України) при визначенні об'єктів оподаткування. Отже, податкове повідомлення-рішення Очаківської ОДПІ є таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що оскільки ст. 266 ПК України не визначено такого платника як фізична особа-підприємець, то такий платник - власник об'єктів житлової та нежитлової нерухомості сплачує податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нормами, передбаченими для фізичних осіб. Тобто, податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 29037-13 є обґрунтованим та правомірним, отже підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець та, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як господарюючий суб'єкт займається виробництвом олії, що передбачено дозволеними йому видами виробничої діяльності (арк. спр. 8).

Позивач має у власності комплекс будівель і споруд маслоцеху, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2. Промисловий комплекс складається із цеху по виробництву масла, двох складів для насіння, зерносушарки, навісу та вагової, що підтверджується свідоцтвом про право власності та технічним паспортом зазначеного об'єкта (арк. спр. 6, 7).

Відповідачем 29.06.2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 29037- 3, яким визначено ОСОБА_3 суму податкового з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 48829,62 грн. (арк. спр. 5).

Не погоджуючись з пред'явленою, відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, сумою грошового зобов'язання, позивач оскаржив рішення Очаківської ОДПІ до суду.

Приймаючи рішення по справі суд виходить з наступного.

Статтею 266 ПК України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку.

Відповідно до підпункту є) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об'єктами оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Аналізуючи норму пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можна встановити, що не є об'єктом оподаткування будь-які будівлі промисловості. Сполучник «зокрема» вказує на те, що перелік таких підприємств не є вичерпним.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

Таким чином, до будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»; 1251.2 - «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 - «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 - «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 - «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 - «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 - «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 - «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості»; 1251.9 - «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Неможна погодитись з позицією позивача про те, що норма пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України розповсюджується лише на підприємства та не розповсюджується на фізичних осіб-підприємців.

По-перше, ст. 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

По-друге, це б суперечило принципу рівності усіх платників податків та недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, передбаченого пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу має у власності комплекс будівель і споруд масло цеху (цех по виробництву масла, два склади для насіння, зерносушарка, навіс та вагова), що належить до будівель промисловості.

Крім того, не має значення факт реєстрації цього майна на позивача як на фізичну особу-підприємця, оскільки законодавством України не передбачена реєстрація права власності на фізичну особу-підприємця.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 29037-13.

3. Присудити на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області судовий збір у розмірі 6890,00 грн., сплачений за квитанцією № N12М352244 від 18.08.2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 22 лютого 2017 року.