Справа № 750/1122/17
Суддя: Супрун О. П.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/1122/17
Провадження № 2-а/750/381/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Супруна О.П. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

01 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить визнати незаконними дії по призначенню йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 % його суддівської винагороди та зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 15 грудня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді.

21 лютого 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові надало письмові заперечення проти позову, в яких зазначило, що позивач оскаржує дії управління, яких фактично не було.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 % суми заробітної плати з 15.12.2016.

16 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до протоколу № 11512 Управління призначило ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 86 % заробітної плати, взявши до уваги стаж 23 роки 11 місяці 4 днів.

Позивач вважає, що Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України не врахувало увесь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до розрахунку Апеляційного суду Чернігівської області № 9 від 14.12.2016 стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 14.12.2016 становить 29 років 00 місяців 06 днів.

Згідно з частиною третьою ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

13.01.1993 ОСОБА_1 був призначений на посаду народного судді Менського районного народного суду Чернігівської області та працювала під час дії Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992, положеннями статті 43 якого передбачено право кожного судді, який пропрацював на посаді судді не менше 20 років, право на відставку.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

З 01.09.1984 до 30.06.1988 ОСОБА_1 навчався на юридичному факультеті Харківського юридичного факультету ім. Ф.Е. Дзержинського за денною формою.

Наказом № 117-од від 18.12.2007 ОСОБА_1 було призначене щомісячне грошове утримання у розмірі 80 % заробітної плати із стажем роботи, який дає траво на отримання щомісячного грошового утримання, 20 років.

Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 втратив чинність у зв'язку з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, але згідно до п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону позивач не втратив свого права на зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність судів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів...; захистом їх інтересів; гарантуванням фінансування та належних умов для фінансування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту... Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 18.06.2007 № 4-рп/2007, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 08.06.2016 № 4-рп/2016.

У ст. 22 Конституції України прямо зазначено, що при прийнятті законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 % заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді та зобовязання призначити довічне грошове утримання судді у відставці виходячи з розміру 90% від місячної заробітної плати є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з 15.12.2016.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 71, 94, 158, 160 - 163, 167, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 % заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 15 грудня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії в порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя О.П. Супрун