Справа № 414/2201/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальов В.М.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року справа №414/2201/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Сухарька М.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 12 січня 2017 року у справі № 414/2201/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації про скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації (надалі - відповідач, Управління), з урахуванням уточнених позовних вимог про скасування Розпорядження від 22.04.2016 року про припинення матеріальної допомоги, зобов'язання поновити щомісячну адресну грошову допомогу, стягнення матеріальних коштів у сумі 4420 (чотири тисячі чотириста двадцять) гривень (а.с. 3-4, 37).

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 12 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано розпорядження Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації від 22 квітня 2016 року про зупинення ОСОБА_2 виплати щомісячної допомоги.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації поновити ОСОБА_2 нарахування грошової допомоги з дня припинення, тобто з 19 лютого 2016 року.

В іншій частині вимог відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю (а.с. 40-42).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на помилкове трактування судом першої інстанції норм законодавства у сфері суспільних відносин, пов'язаних із порядком взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та порядком виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, а саме, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2, видану УСЗН Кремінської райдержадміністрації від 17.08.2015 року не треба пов'язувати з довідкою від 15.12.2014 року, виданою УСЗН Любомської районної державної адміністрації, оскільки ці дві довідки є різними підставами для призначення допомоги. На переконання апелянта, підставою для отримання щомісячної адресної допомоги є наявність статусу внутрішньо переміщеної особи незалежно від місця проживання такої особи, однак зміна місця проживання та отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за новим місцем проживання не є підставою для призначення допомоги за новими обставинами, а є підставою для продовження виплати допомоги, призначеної за попереднім місцем проживання або призначенні допомоги на наступний період при збереженні обставин, що існували за попереднім місцем виплати допомоги та надають право на отримання такої допомоги (а.с. 45-49).

Апелянт у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі просив розгляди справи за його відсутності.

Позивач у судове засідання також не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, засобами електронного зв'язку надіслала до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому просила, серед іншого, розглядати справи за її відсутності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2 є громадянкою України, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. У грудні 2014 року позивач вимушено покинула своє фактичне місце проживання у місті Луганську Луганської області внаслідок проведення на даній території антитерористичної операції та переїхала до с. Бірки Любомльського району Волинської області.

Відповідно до довідки Управління праці та соціально захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області від 15.12.2014 року № 719000038, позивача взято на облік, як особу яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, тобто визнано внутрішньо переміщеною особою (а.с. 34).

У той же день, 15.12.2014 року позивач звернулась до УПСЗН Любомльської районної державної адміністрації Волинської області із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначила, що не працює.

Відповідно до рішення УСЗН Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 17.12.2014 року, позивачу, як працездатній непрацюючій особі призначено адресну допомогу у наступному розмірі: за період з 15.12.2014 року по 14.02.2015 року - 442,00 грн., за період з 15.02.2015 року по 14.04.2015 року - 221,00 грн. З 15.04.2015 року виплату адресної допомоги позивачу припинено, оскільки позивач не працевлаштувалась.

У серпні 2015 року позивач переїхала до м. Кремінна Луганської області.

Відповідно до довідки УСЗН Кремінської районної державної адміністрації від 17.08.2015 року № 915011359, позивача взято на облік, як особу яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, тобто визнано внутрішньо переміщеною особою (а.с. 30).

19 серпня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою № 2166 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначила, що працює в КЗ «Луганський кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» (а.с. 35-36).

В свою чергу, відповідачем позивачу з 19.08.2015 року по 18.02.2016 року виплачувалась щомісячна адресна грошова допомога у розмірі - 442,00 грн.

18 лютого 2016 року позивач знову звернулась до відповідача із заявою № 3243 про призначення щомісячної адресної грошової допомоги на наступний шестимісячний строк (а.с. 32-33), однак зазначеної допомоги з того часу так і не отримувала.

17 травня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила роз'яснити причини відмови у щомісячній адресній допомозі згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Зазначена заява зареєстрована за вх.. № 1402, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на відповідній заяві (а.с. 5).

Відповідач, листом № 2304 від 01.06.2016 року повідомив позивача, що оскільки вона до працевлаштування з 18.08.2015 року отримувала допомогу в УСЗН Любомльської держадміністрації до 14.04.2015 року зі зменшенням виплати, як працездатна особа, яка не працює, то права на продовження виплати згідно з чинним законодавством немає, саме тому, з 01.04.2016 року позивачу було припинено виплату адресної допомоги. Крім того, відповідач зазначив, що до виплатних документів за квітень 2016 року увійшло нарахування допомоги з 19.02.2016 року., тобто виплата допомоги позивачу припинена з 19.02.2016 року (а.с.6).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача не можна вважати законними та послідовними, оскільки позивачу сплачувалася на протязі шести місяців грошова допомога при наявності даних про порядок надання та умови припинення цієї допомоги від УСЗН м. Любомль. У м. Кремінна позивач була взята на облік, де була видана нова довідка на підставі якої призначалася грошова допомога, тому на погляд суду останню довідку не треба пов'язувати з довідкою від 15 грудня 2014 року, оскільки порядок призначення та умови зупинення грошової допомоги різні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі по тексту Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п. 7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки КЗ «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії», позивач з 18 серпня 2015 року працює у зазначеній установі на посаді вчителя.

Таким чином, ОСОБА_2 зверталась до Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації не за призначенням грошової допомоги на наступний (шестимісячний) строк на підставі довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Любомлинської районної державної адміністрації Волинської області, а за призначенням грошової допомоги на наступний (шестимісячний) строк на підставі довідки, виданої відповідачем, тому посилання відповідача на порушення ОСОБА_2 пунктів 7, 12 Порядку затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування розпорядження Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації від 22 квітня 2016 року про зупинення ОСОБА_2 виплати щомісячної допомоги та зобов'язанння Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації поновити ОСОБА_2 нарахування грошової допомоги з дня припинення, тобто з 19 лютого 2016 року.

Посилання апелянта на ту обставину, що зміна місця проживання та отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за новим місцем проживання не є підставою для призначення допомоги за новими обставинами, а є підставою для продовження виплати допомоги, призначеної за попереднім місцем проживання або призначенні допомоги на наступний період при збереженні обставин, що існували за попереднім місцем виплати допомоги та надають право на отримання такої допомоги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як зазначалось вище, позивач . Позивачка звернулася за призначенням допомоги після працевлаштування.

За призначенням грошової допомоги на наступний (шестимісячний) строк звернулась до відповідача на підставі довідки, виданої саме відповідачем, а не Управлінням праці та соціального захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 12 січня 2017 року у справі № 414/2201/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок