Справа № 357/227/17
Суддя: Жарікова О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/227/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, треті особи: Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про неправомірні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона має посвідчення, що підтверджує статус потерпілої від аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією відповідного посвідчення. Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 40 від 10 листопада.2016 року, встановлено, що захворювання, виявлене у позивача, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС. На підставі вказаного висновку позивачу встановлено з 13 грудня 2016 року ІІ групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС. Позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області з заявою щодо вирішення питання про видачу посвідчення категорії 1 А, як інваліду 2 групи, у зв'язку із захворюванням щодо якого встановлено причини зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою. УСЗН БМР відмовив їй у вирішенні вказаного питання, посилаючись на те, що 28 грудня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», на підставі якого виключено абз.5 ч.2 ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Позивач вважає, що дії відповідача протирічять вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач просила суд визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області у прийнятті її документів для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобилської катастрофи категорії 1.; зобов'язати управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області прийняти її документи, підготувати подання до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради для направлення його до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та щодо видачі відповідного посвідчення.

Позивач в відкрите судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача УСЗН БМР Київської області в відкрите судове засідання не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення названого відповідача, в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову як необґрунтованого, а справу розглянути без участі їхнього представника.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, в відкрите судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення названого відповідача, в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову як необґрунтованого, а справу розглянути без участі їхнього представника.

Представник третьої особи Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе вирішити справу в порядку письмового провадження.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також своєчасно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення, серії НОМЕР_1, видане 20 серпня 1993 року Київською обласною державною адміністрацією, яким їй присвоєно статус громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 40 від 10 листопада 2016 року, встановлено, що захворювання, виявлене у ОСОБА_1, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС. Позивачу надано довідку до акта огляду МСЕК, серії АВ № 0769044 від 13 грудня 2016 року. Відповідно до даної довідки встановлено, що позивачу встановлена 2 група інвалідності довічно. Причина інвалідності - «захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС».

Позивач звернулася до відповідача - Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, з заявою та пакетом документів щодо визнання її потерпілою від Чорнобильської катастрофи, 1 категорії.

Відповідач, після розгляду заяви та доданих до неї документів, відмовив позивачу листом № 9739 від 29 грудня 2016 року у вирішенні питання щодо встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та повідомив про відсутність правових підстав для оформлення їй посвідчення, категорії 1. При цьому даний відповідач послався на те, що на підставі листа ДСЗН КОДА за № 05-49-709 від 27.03.2015 року, роз'яснено УСЗН БМР про те, що 28 грудня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», на підставі якого виключено абз.5 ч.2 ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.В зв»язку з цим, позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Стаття 14 ч.1 п.1 цього ж Закону визначає, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Стаття 15 Закону визначає підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульований постановою КМУ № 51 від 20.01.1997 року.

Відповідно до п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20 січня 1997 р. № 51 (надалі - Порядок), видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 6), а інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з викладеного вище, посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, серії НОМЕР_1, видане позивачу ще у 1993 році. Вказане посвідчення ніким не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається діючим. З відповіді, наданої УСЗН позивачу на її заяву, слідує, що посадові особи Управління соціального захисту населення жодним чином не посилаються на будь-який нормативний акт, який надає УСЗН Білоцерківської міської ради Київської області такі повноваження щодо відмови у прийнятті відповідних документів для встановлення статусу потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії.

Як зазначено п.10 Порядку, видача посвідчень інвалідам-потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, провадиться на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи. Зазначена довідка відповідачу була надана.

З заперечення УСЗН БМР на вказаний позов вбачається, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року виключено аб.5 ч.2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіологічного контролю. Зазначений закон набрав чинності з 01 січня 2015 року. Заперечення, подані до суду виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради мають аналогічні посилання на зміни в законодавстві.

На думку суду, зазначена норма, а саме факт її виключення з Закону жодним чином не впливає на правовідносини, що виникли в рамках розгляду даної справи.

Лист Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА, на який в своїй відповіді позивачу посилається УСЗН БМР не є нормативно-правовим актом, яким має керуватися у своїй діяльності УСЗН БМР.

В зв»язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зобов"язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради Київської області прийняти документи ОСОБА_1 для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав свобод чи інтересів.

Як зазначено вище в даній постанові, посвідчення потерпілого даної категорії, видаються на підставі відповідного подання органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, і тому, суд вважає за необхідне зобов»язати ВК БМР внести подання до ДСЗН Київської ОДА для встановлення позивачу статусу особи, як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

Крім того, суд вважає, що підлягають до часткового задоволення вимоги позивача щодо зобов"язання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути вказане подання про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з видачею відповідного посвідчення, та вважає за можливе задовольнити цю вимогу в частині зобов'язання названого відповідача розглянути подання про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та за результатами розгляду, прийняти рішення у відповідності до вимог закону.

Враховуючи викладене, а саме те, що позивач має документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, звернення позивача з такими вимогами до відповідача, а також чинність норм законодавства, що дозволяють здійснити захист прав позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Враховуючи те, що, як зазначено вище, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, який має діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій. Позивач же надала відповідачу всі документи, які передбачені Законом та Порядком.

Суд вважає за необхідне в зв"язку з викладеним, визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у прийнятті документів позивача для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст.2, 17, 71, 122, 128, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради у прийнятті документів ОСОБА_1 для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради прийняти документи ОСОБА_1 для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов'язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов»язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути вказане подання про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та прийняти рішення відповідно до вимог Закону.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Жарікова