Справа № 521/21371/16-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2-а/521/85/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Тищенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі матеріали справи адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У грудні 2016р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси (далі - УПФ України в Малиновському районі м.Одеси) про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, посилаючись на те, що вона працювала в органах державної служби в Головному управлінні Державної фіскальної служби в Одеській області та з 16 березня 2011р. отримує пенсію на підставі Закону України «Про державну службу». Зазначала, що при призначенні пенсії вона надала відповідачу довідку для обрахунку заробітної плати, яка враховується для обчислення розміру пенсії. Однак, при визначені розміру пенсії, УПФ України в Малиновському районі м.Одеси не було включено складові заробітної плати, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, в сумі, яку вона отримувала до щорічної відпустки та матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, індексація заробітної плати, з яких вона сплачувала єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивач стверджувала, що 16 листопада 2016 року вона звернулася до відповідача з заявою в якій просила упорядкувати нараховану їй пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» включивши «інші виплати» в розрахунок пенсії, надавши також довідку №206Г/15-32-05-02-09 від 07 листопада 2016р.

Рішенням УПФ України в Малиновському районі м.Одеси від 18 листопада 2016 року №822553 їй було відмовлено в перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат, а саме суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, через те, що вони не відносяться до складових заробітної плати державних службовців.

Вважаючи дії відповідача по відмові їй в належному перерахунку пенсії незаконними, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати протиправним рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №6830 від 18 листопада 2016року про відмову про перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_2 розрахунок та виплату пенсії починаючи з дати призначення у розмірі 85% з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації згідно з довідкою про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 07 листопада 2016року №206Г/15-32-05-02-09, виданої Головним управлінням ДФС в Одеській області, без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком - березень 2011року, стягнути на її користь судовий збір у розмірі 551,20грн.

Ухвалою суду від 15 лютого 2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 в частині призначення та нарахування раніше призначеної пенсії за період з 16 березня 2011року по 18 травня 2016 року були залишені без розгляду, у зв'язку із пред'явленням позивачкою адміністративного позову після закінчення строків, установлених законом (а.с.48).

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с.45).

Представник УПФ України в Малиновському районі м.Одеси, діюча за довіреністю від 11 січня 2017року у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.46,47)

Раніше надала до суду свої заперечення на позов ОСОБА_2, якими Управління не визнало та просило суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку із його необґрунтованістю та не відповідністю нормам чинного законодавства (а.с.35-38).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивачка по справі - ОСОБА_2 є одержувачем пенсії як державний службовець в УПФ України в Малиновському районі м. Одеси, що підтверджується розпорядженням (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 з 16 березня 2011р. отримує пенсію в УПФ України в Малиновському районі м.Одеси на підставі Закону України «Про державну службу» в розмірі 85% від середньомісячного заробітку, яка була обчислена з урахуванням 15 років 13 днів стажу державної служби.

Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723 - XII) у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим держслужбовцям відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого держслужбовця відповідно до посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.2 ст. 37-1 Закону №3723 - XII перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

За змістом ст. 37 Закону №3723 - XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на однин відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Оскільки стаж державної служби ОСОБА_2 складає 15 років 13 днів, її пенсія розрахована в розмірі 85%.

Водночас, частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Судом встановлено, що у листопаді 2016р. позивачка звернулась до УПФ України в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок її пенсії до якої було додано довідку про заробітну плату Головного управління ДФС в Одеській області №206Г/15-32-05-02-09 від 07 листопада 2016р. (а.с.13-15).

Рішенням УПФ України в Малиновському районі м. Одеси №6830 від 18.11.2016р. ОСОБА_2 було відмовлено у перерахунку пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» за відсутності підстав для перерахунку та роз'яснено, право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (а.с.18).

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону №3723 - XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Сукупний аналіз наведених положень дає підстави зробити висновок про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Згідно з ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачці) на одержання пенсії держслужбовців мають право особи, що досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявністю страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, що мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є держслужбовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Відповідно до вимог ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України не передбачено зворотної дії в часі Законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 №21-445а13, яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Згідно ст.6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

Як зазначено в п. п. 19, 22, 27 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом роз'яснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див. Broniowski v. Роland, № 31443/96, пар. 98). Судом також наголошено, що цивільне законодавство, що має зворотну дію в часі прямо не забороняється Конвенцією, та за певних обставин може бути виправданим (див. mutatis mutandis. заява № 8531/79, рішення Комісії від 10 березня 1981 року, (DR) 23, пар. 203-211).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачці в розмірі 85% від заробітної плати без зміни базового місяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески, та здійснити відповідні виплати з 18 травня 2016року.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788 - XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання відмови в перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, суд виходить із того, що такі виплати проводяться безстроково в межах та на підставі діючого законодавства, якщо не відбулось змін у законодавстві, які не суперечать нормам Конституції України.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

В порядку п.1 ч.1 ст. 256 КАС України суд вважає можливим допустити негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи положення п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України „Про судовий збір", у справах щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади судовий збір не справляється. Оскільки позивачкою було сплачено судовий збір у добровільному порядку, таким чином останній не підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 31-1, 33 Закону України «Про державну службу», ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст.ст. 2, 6, 8, 9,11, 17-19, 99, 100, 158-163, 186 КАС, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районні м.Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку пенсії противоправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси здійснити ОСОБА_2 з 18 травня 2016 року перерахунок та виплату пенсії в розмірі 85% заробітної плати не змінюючи базовий місяць, з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі з урахуванням фактично отриманих сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №206Г/15-32-05-02-09 від 07 листопада 2016року.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми платежу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.М. Сегеда