Справа № 813/4202/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року справа № 813/4202/16

17год. 36хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача Шиміна О.П.,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Тропік» (далі - ТзОВ «Тропік») звернулося до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №16 від 23.01.2017, просить суд визнати протиправною та скасувати відмову відповідача від 28.10.2016 №17527/10/13-70-19 , а також рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2017 №209000012/2016/200164/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно дійшов до висновку про неможливість визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів за ціною договору, у зв'язку з неподанням ТзОВ «Тропік» документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, передбачених ч.ч.2, 3 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України). Позивач стверджує, що надані до митного оформлення ТзОВ «Тропік» документи на підтвердження вартості транспортних перевезень, здійснених відповідно до умов, укладених підприємством договорів, що мають вплив на визначення числового значення митної вартості та надання яких передбачено ч.2 ст.53 МК України, не містять жодних розбіжностей щодо вартісних показників та чітких зобов'язань сторін, дають необхідну та достатню можливість у повній мірі та однозначно встановити відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Позивач вважає безпідставними посилання відповідача на неподання декларантом заявки на перевезення вантажу та заявки на поставку товарів як на підставу для витребування у позивача додаткових документів. Позивач вказує, що виключний перелік основних документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості визначений у ст. 53 МК України, і серед вказаного переліку відсутні такі документи як заявка на поставку вантажу та заявка на поставку товару.

Позивач зазначає, що відповідач безпідставно наполягає на необхідності подання митному органу доказів сплати пені за договором від 28.04.2012 № 2804-1/12 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, у зв'язку з простроченням оплати вартості послуг з перевезення. Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання не включається до митної вартості товарів, а тому відсутність документа про сплату пені не може бути перешкодою для визначення митної вартості. Крім вказаного, відсутність документа про сплату пені може свідчити лише про те, що перевізник не скористався правом вимоги щодо сплати пені, або про наявність заборгованості, проте жодним чином не свідчить про фіктивність поданих декларантом документів.

Також позивач вважає, що відповідач за наслідками розгляду додаткових документів, безпідставно не врахував висновок Львівської торгово-промислової палати від 15.09.2016 №19-09/1262, з огляду на те, що у ньому наведено діапазон цін із значним розходженням. Такі посилання митного органу, на думку позивача, є протиправними, з огляду на те, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованою експертною організацією - Львівською торгово-промисловою палатою, з якого чітко вбачається, що вартість імпортованих позивачем товарів відповідає ринковій вартості цих товарів. Крім вказаного, під час експертного дослідження оцінювач зробив запит до продавця - фірми «Bury Trade» Sp. zo.o про надання інформації щодо вартості оцінюваних товарів, на який отримав відповідь про те, що вартість персиків і нектарин, країна походження Іспанія, поставка FCA Ярослав становить 0,509 дол.США/кг. Позивач вважає, що не можуть братись до уваги і посилання митного органу на те, що експертом під час підготовки висновку до уваги бралися товари з відмінними характеристиками та відмінним походженням, оскільки у таблиці 2 висновку та в примітці до неї зазначено, що у таблиці наведені пропозиції на ідентичні та подібні (аналогічні) товари з походженням з Іспанії.

Крім того, позивач зазначає, що ТзОВ «Тропік» у встановленому законодавством порядку надало митному органу додаткові документи, які протиправно залишені відповідачем поза увагою.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяв в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідач зазначає про неможливість визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів за ціною договору, у зв'язку з неподанням ТзОВ «Тропік» документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Так, під час вивчення наданих для митного оформлення документів встановлено, що позивач не надав митному органу заявку на поставку товарів, подання якої передбачено п.3 зовнішньоекономічного договору від 05.03.2012 №151-03-2012.

Відповідач зазначає, що на підставі додатково наданих позивачем документів (крім тих, що подавались при митному оформленні) також неможливо визначити митну вартість імпортованих позивачем товарів. Так, у висновку Торгово-промислової палати від 15.09.2016 №19-09/1262 експертом наведено діапазон цін зі значним розходженням. Як вбачається зі змісту висновку, експертом не досліджувались та, відповідно, не брались до уваги характеристики товару, які дають змогу віднести досліджуваний товар до тієї чи іншої категорії. Також під час здійснення розрахунку вартості товару не враховано, що його продаж здійснювався польським посередником.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що обов'язок доведення ціни товару лежить на декларанті і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунок митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товару. Натомість, митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з такого.

Позивач на підставі ВМД №209140000/2016/037281 здійснив ввезення в Україну такого товару: «Персики свіжі, виду Prunus persica L.Batsch, врожай 2016 року, 1-го гатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 1); «Нектарини свіжі, виду Prunus persica var.nucipersica, врожай 2016 року, 1-го гатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 2); «Сливи свіжі, виду Prunus donestica L., врожай 2016 року, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 3); «Плоди гранату свіжі, виду Punica granatum, врожай 2016 року, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 4); «Імбир свіжий, виду Zingiber officinale, врожай 2016 року, упакований в ящики, призначений для громадського харчування».

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п. 1 ч. 1 ст.57 МК України за основним методом (ціна договору) , а саме: товар № 1 - 0,52 дол.США/кг, товар № 2 - 0,52 дол.США/кг, товар № 3 - 0,82 дол.США/кг, товар № 4 - 0,97 дол. США/кг, товар № 5 - 1,02 дол.США/кг.

За результатом розгляду вказаної митної декларації відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2016 №209000012/2016/200164/2 про коригування митної вартості за резервним методом по ціні: товари №№ 1-3 по 0,85 дол.США/кг, товар № 4 - 1,17 дол.США/кг, товар № 5 - 1,20 дол.США/кг. Вказане рішення мотивоване тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2, 3 ст.53 МК України.

Оскільки надання додаткових документів потребувало певного часу, а свіжі фрукти є товарами, які швидко псуються, декларант, не погоджуючись із рішенням митного органу від 07.09.2016 № 209000012/2016/200164/2 про коригування митної вартості, звернувся до митниці у порядку ч. 7 ст. 55 МК України про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю таких товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

У зв'язку зі сплатою декларантом відповідних митних платежів та гарантій, вказаний товар випущений у вільний обіг згідно з ВМД від 07.09.2016 №209140000/2016/037352.

21.10.2016 ТзОВ «Тропік» звернулося до Львівської митниці ДФС із заявою № 386 про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості від 07.09.2016 №209000012/2016/200164/2 та вивільнення сплаченої фінансової гарантії.

За наслідками розгляду вказаної заяви Львівська митниця ДФС прийняла рішення, викладене в листі №17527/10/13-70-19 від 28.10.2016, яким рішення про коригування митної вартості залишене без змін.

Не погоджуючись з вказаною відмовою та рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправною відмови і скасування рішення відповідача.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Суд встановив, що при здійсненні імпорту товарів (фруктів) на підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч.2 ст.53 МК України позивач надав відповідачу такі документи: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний договір від 05.03.2012 №151-03-2012 з додатками до нього від 22.08.2013 №03-08-2013, від 07.03.2014 № 04-03-2014, від 12.11.2014 №05-11-2014; рахунок-фактуру (інвойс) від 06.09.2016 №FX/00430/2016MG; CMR від 06.09.2016 №9855728 з відмітками про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіоекологічного контролю; договір про перевезення вантажу від 28.04.2012 №2804-1/12 з додатком до нього від 13.11.2014 № 07-11-2014; рахунок-фактуру від 07.09.2016 № СФ-440 про надання транспортних послуг; фітосанітарний сертифікат №EC/PL/0697680 від 06.09.2016; сертифікат походження товару від 06.09.2016 №PL/MF/AL/0015801; сертифікат якості КО.8231.3.271.2016 від 06.09.2016.

За результатами розгляду вказаних документів відповідач прийняв оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2016 № 209000012/2016/200164/2. Вказане рішення мотивоване тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2,3 ст.53 МК України, а саме:

1) не подання заявки на перевезення вантажу, яка містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та подання якої, передбачено договором про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.04.2012 №2804-1/12;

2) відсутність заявки на поставку товару, подання якої передбачено п.3 зовнішньоекономічного договору від 05.03.2012 №151-03-2012;

3) вартість фактично ввезених за вказаним контрактом товарів перевищує загальна вартість контракту.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що підставою для витребування додаткових документів передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, зокрема, стало неподання декларантом до митного оформлення заявки на перевезення товару та заявки на поставку товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості товарів декларант подає, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (далі - Правила № 599), у графі 20 декларації митної вартості (ДМВ) зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, документами, які підтверджують витрати на транспортування товару, якщо перевезення здійснює транспортна організація є: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг. При цьому, серед вказаних документів відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така не є первинним чи розрахунковим документом та відповідно не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із митної декларації, картки відмови, декларантом до митного оформлення поданий рахунок-фактура № СФ-440 від 07.09.2016. Також з транспортних документів декларантом подано CMR від 06.09.2016 № 985728.

Виключний перелік основних документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості визначений у ч. 2 ст. 53 МК України і серед вказаного переліку відсутній такий документ як заявка на поставку вантажу. До вказаних основних документів відноситься, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до Правил № 599 у графі 14 (а) ВМД у першому рядку в іноземній валюті зазначається ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі-продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, декларантом до митного оформлення подано контракт № 151-03-2012 від 05.03.2012 з додатками до нього та рахунок-фактуру (інвойс) від 06.09.2016 № FX/00430/2016/MG.

Суд також вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на те, що подані декларантом документи не містили відомостей щодо витрат на навантаження, вивантаження, оскільки відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України такі витрати включаються до митної вартості товарів, якщо не входять у вартість товару.

Як вбачається з контракту № 151-03-2012 від 05.03.2012 з додатками до нього та рахунку-фактури (інвойсу) від 06.09.2016 № FX/00430/2016/MG, поставка товарів здійснювалась на умовах FCA Люблін (Інкотермс 2010), у зв'язку з чим завантаження здійснювалось на складі продавця та за його рахунок.

Не підтверджуються матеріалами справи доводи відповідача про те, що сума поставленого товару перевищує вартість поставленого товару. Так, загальна вартість контракту від 05.03.2012 № 151-03-2012 з урахуванням додатку до нього від 22.08.2013п. № 03-08-2013 становить 20 000 000 дол. США, а вартість отриманих ТзОВ «Тропік» від Фірми «Bury Trade» Sp.zo.o. товарів станом на 06.09.2016 становить 19 870245,02 дол.США, що підтверджується аналізом надходження товару від постачальника Фірми «Bury Trade» Sp.zo.o. по рахунку №632 за період з 05.03.2012 по 06.09.2016

З огляду на викладене, суд вважає, що декларантом під час митного оформлення товару митному органу надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, та повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарі. Вказані документи не містять розбіжностей чи ознак підробки, а, відтак, у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткового переліку документів.

Відповідно до ч.7 ст.55 МК України у зв'язку зі сплатою позивачем відповідних митних платежів та гарантій, імпортований позивачем товар випущений у вільний обіг згідно з ВМД від 07.09.2016 № 209140000/2016/037352.

21.10.2016 ТзОВ «Тропік» звернулося до Львівської митниці ДФС із заявою № 386 про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості від 07.09.2016 №209000012/2016/200164/2 та вивільнення сплаченої фінансової гарантії. До вказаної заяви на вимогу митного органу позивач надав додатковий перелік документів, а саме: прайс-лист фірми «Bury Trade» Sp.zo.o. щодо цін на товари, які декларуються, заявку на поставку товару 06.09.2016; митну декларацію країни відправника від 06.09.2016 № 16PL302010E0120765; висновок Львівської торгово-промислової палати від 15.09.2016 № 19-09/1262; замовлення на перевезення вантажу від 06.09.2016 № 126, акт надання транспортно-експедиційних послуг від 07.09.2016 № ОУ-0000440; платіжне доручення в іноземній валюті від 13.09.2016 № 1278 про оплату вартості імпортованого товару, платіжне доручення від 26.09.2016 №.

При цьому позивач повідомив відповідача, що ним не укладено договорів із третіми особами, пов'язаними з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається та, відповідно, коштів на користь таких третіх осіб не сплачувало. Щодо зазначення у рішенні про коригування митної вартості про перевищення вартості фактично ввезених товарів загальної вартості контракту, то позивач повідомив, що загальна вартість контракту від 05.03.2012 № 151-03-2012 з урахуванням додатку до нього від 22.08.2013 № 03-08-2013, які надані відповідачу, становить 20 000 000 дол. США, а вартість отриманих ТзОВ «Тропік» від Фірми «Bury Trade» Sp.zo.o. товарів станом на 06.09.2016 становить 19 870245,02 дол.США, що підтверджується аналізом надходження товару від постачальника Фірми «Bury Trade» Sp.zo.o. по рахунку № 632 за період з 05.03.2012 по 06.09.2016

Системний аналіз вказаних документів дає підстави для висновків про те, що позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо доведення ціни товару та правильно здійснив розрахунок митної вартості, в тому числі обрав метод визначення митної вартості товару за ціною договору.

Суд встановив, що митний орган відмовив у визнанні заявленої декларантом митної вартості пославшись, зокрема, на те, що відповідно до умов договору від 28.04.2012 №2804-1/12 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у разі прострочення оплати вартості послуг з перевезення, замовник сплачує виконавцю пеню. Проте, як вказує митний орган, декларантом не надано доказів сплати пені, незважаючи на прострочення оплати на 11 днів.

Суд не бере до уваги вказані доводи відповідача з огляду на те, що сплата пені за договором перевезення вантажів є виключно господарськими відносинами між ТзОВ «Тропік», як замовником послуг, та ТзОВ «Бінго-Транс», як виконавцем послуг, і лише останній наділений правом вимагати сплати пені за прострочення платежу. Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання не включається до митної вартості товарів, а відтак відсутність документа про сплату пені не може бути перешкодою для визначення митної вартості. Крім вказаного, відсутність документа про сплату пені може свідчити лише про те, перевізник не скористався правом вимоги щодо сплати пені, або про наявність заборгованості, однак жодним чином не свідчить фіктивність поданих декларантом документів або невідповідність фактичних обставин правовідносин між сторонами договору.

З висновку Львівської торгово-промислової палати від 15.09.2016 № 19-09/1262 вбачається, що в ньому наведено діапазон цін із значним розходженням. Суд враховує, що під час експертного дослідження оцінювач зробив запит до продавця - фірми «Bury Trade» Sp. zo.o про надання інформації щодо вартості оцінюваних товарів, на який отримав відповідь про те, що вартість персиків і нектарин, країна походження Іспанія, поставка FCA Ярослав становить 0,509 дол.США/кг.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що експертом під час підготовки висновку до уваги бралися товари з відмінними характеристиками та відмінним походженням, оскільки у таблиці 2 висновку та в примітці до неї зазначено, що у таблиці наведені пропозиції на ідентичні та подібні (аналогічні) товари з походженням з Іспанії.

Таким чином, суд вважає, що відповідач безпідставно дійшов до висновку про неможливість встановлення митної вартості товару, імпортованого позивачем, на підставі поданих ним документів.

Відповідно до ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм вказаного Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.

Частинами першою та другою ст.52 МК України встановлено, що заявлена митна вартість товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1-4 ст.53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій вказаної статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з вказаною обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що відповідач не довів, що виявлені розбіжності між поданими до митного оформлення документами впливають на митну вартість товару, що вони є складовими митної вартості товарів .

За таких обставин коригування митної вартості товару, що ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях, не узгоджується із приписами ст.53 МК України.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду України у справі №804/9132/13-а від 06.07.2015

Щодо доводів відповідача про неможливість врахування додаткових документів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х вказаного Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з ч. 8 вказаної статті, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені вказаним Кодексом (ч. 9 ст. 55 МК).

Як вбачається із матеріалів справи декларант, не погоджуючись із рішенням митного органу від 07.09.2016 № 209000012/2016/200164/2 про коригування митної вартості, звернувся до митниці у порядку ч. 7 ст. 55 МК України про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати фінансових гарантій згідно розділу Х МК України.

Випуск товарів у вільний обіг за умови сплати декларантом відповідних фінансових гарантій згідно ч. 7 ст. 55 МК України здійснюється шляхом подання декларантом нової Митної декларації, у якій ряд граф заповняється з певними особливостями, що регламентовано Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651. Так, відповідно до вказаного Порядку у графі 43 в лівому підрозділі вказується метод визначення митної вартості, що використовується декларантом, а в правому підрозділі метод визначення митної вартості зазначений в рішенні про коригування митної вартості; графа 45 заповняється у разі застосування забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України; у п'ятій колонці «Спосіб платежу» графи 47 зазначається відповідний код способу розрахунку згідно з класифікатором способів розрахунків (код 55 - різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом); у випадках забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України у графі 48 вказується кінцевий термін дії гарантії.

У зв'язку зі сплатою декларантом відповідних фінансових гарантій згідно з розділом Х МК України, товар випущений у вільний обіг згідно з ВМД від 07.09.2016 №209140000/2016/037353, поданою в порядку ч. 7 ст. 55 МК України.

21.10.2016 ТзОВ «Тропік» звернулося до Львівської митниці ДФС із заявою № 386 про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості та вивільнення сплаченої фінансової гарантії.

На підставі наведеного суд дійшов до висновку, що позивач надав відповідачу додаткові документи у встановленому законодавством порядку, і тому, відповідач безпідставно не взяв їх до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою ст.54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.

У ст.336 МК України визначено форми митного контролю, здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів.

Митним кодексом України надано право митному органу з метою встановити характеристики, визначальні для перевірки задекларованої митної вартості товарів у рамках процедури митного контролю та митного оформлення, проводити відповідні дослідження (аналіз, експертизи) товарів і саме на підставі таких досліджень визначити митну вартість поставленого товару. Митниця не надала доказів, які свідчать про використання своїх повноважень, передбачених у главі 50 "Митні експертизи" МК України. Вказане свідчить про те, що коригування митної вартості товару по спірних операціях Львівська митниця провела з порушенням вимог частини 9 статті 58 МК України, тобто, не на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Суд звертає увагу на те, що станом на момент прийняття рішення про коригування митної вартості, не виявлено розбіжностей, які б ставили під сумнів числове значення митної вартості.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм вказаного Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 вказаного Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 вказаного Кодексу.

Відповідно до частини другої ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що відповідач має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Проте, закон чітко встановив умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом числового значення митної вартості товарів.

З огляду на це, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

З матеріалів справи вбачається, що митна вартість товарів визначена декларантом на підставі документів, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, і які є необхідними для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а на виконання вимог ч.3 вказаної статті - також додаткові документи, які, містять необхідні відомості для визначення числового значення митної вартості товарів, ці відомості не містять суперечностей і узгоджуються між собою.

Вказана норма узгоджується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Вказані положення відповідають також стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" від 24.05.2012 N 598 в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); неправильно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Суд звертає увагу на те, що в рішенні Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів відсутні пояснення щодо зроблених коригувань, також відсутня докладна інформація та джерела, які використовувались відповідачем при визначенні митної вартості, а зазначено лише те, що коригування ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях.

Суд зазначає, що МК України передбачено можливість проводити митний контроль із застосуванням єдиної з митними органами інформаційно-телекомунікаційної системи (частина 4 статті 319 МК України), проте правовий статус ЦБД ЄАІС ДМСУ МД (РКМВ), порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також у ЦБД ЄАІС ДМСУ МД (РКМВ) відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення. Наведене в сукупності дозволяє стверджувати, що вказана база не містить всіх об'єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.01.2014 у справах № К/800/48476/13, К/800/49267/13.

З огляду на наведене, суд вважає, що оскільки декларант подав документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, то відповідач не мав правових підстав для застосування наступних після основного методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, із врахуванням встановлених обставин у справі та доказів, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до висновку, що рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 07.09.2017 №209000012/2016/200164/2 та рішення від 28.10.2016 №17527/10/13-70-19, яким рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2017 №209000012/2016/200164/2 залишене без змін, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням наведеного, на користь позивача необхідно стягнути з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 2978грн.00 коп., сплачений при поданні позовної заяви, відповідно до платіжних доручень № від 29.11.2016 та № від 23.01.2017.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 07.09.2017 №209000012/2016/200164/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС від 28.10.2016 №17527/10/13-70-19, яким залишено без змін рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2017 №209000012/2016/200164/2.

Стягнути з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» судовий збір у сумі 2978 (дві тисячі дев'ятсот сімдесят вісім)грн. 00коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик