Справа № 296/8597/16-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Адамович О.Й.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА
іменем України

"16" лютого 2017 р. Справа № 296/8597/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Котік Т.С.
суддів: Жизневської А.В.
Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

позивача, представників відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "08" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання незаконним рішення посадових осіб та стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати незаконним рішення та дії посадових осіб Житомирської міської ради щодо відмови їй в реєстрації місця проживання та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що відповідач діяв неправомірно, оскільки при зверненні 12 квітня 2016 року до Управління ведення реєстру територіальної громади, їй було відмовлено в реєстрації місця проживання на підставі п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 та Цивільного Кодексу України, а саме у зв`язку з не надання талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні з відповідним записом та не повідомлення про реєстрацію місця проживання дітей.
Позивач посилалася на те, що підстави для витребування у неї додаткових документів суперечить ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає вичерпний перелік документів для реєстрації, до якого не входить талон про зняття з попереднього місця реєстрації, а згідно ч.8 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» заборонено вимагати подання непередбачених даною статтею документів. Вважає безпідставними посилання на постанову КМУ №207.
Також, позивачка вказувала на те, що працівники Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради вели себе не професійно та некоректно, дозволяли собі судження та репліки стосовно її дітей та її самої, змушували надавати інформацію про місце проживання дітей та причини відсутності в них реєстрації. Зазначена поведінка, на думку позивачки, призвела до емоційного хвилювання та нервового перевантаження, що було загрозливим для неї та дитини, оскільки вона перебувала на восьмому місяці вагітності та мала особливий психоемоційний стан.
Судом першої інстанції в якості другого відповідача притягнуто Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради.
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2016 року позов задоволено частково.
Визнано незаконною відмову Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .
Стягнуто з Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 1500 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.
Відшкодовано на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. з Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради.
В задоволенні решти позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що управління діяло в межах чинного законодавства та з мотивів забезпечення прав дитини.
Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради (далі по справі - Управління) з проханням зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Листом від 13.04.2016 №20 Управління повідомило про відмову ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до п.1.1. Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207 не було подано відповідних документів або інформації про зняття з реєстрації, а саме талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні та не було повідомлено про місце реєстрації проживання малолітніх дітей. Також, в листі здійснено посилання на положення ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання малолітніх дітей, а також на ст. 160 Сімейного кодексу України, згідно якої місце проживання дитини визначається за згодою батьків (а.с.3-4).
Суд першої інстанції надаючи правову оцінку обставинам, покладеним в основу відмови у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 дійшов висновку, що відповідач - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради не довів правомірність відмови у проведенні реєстрації місця проживання позивача.
Таких висновків суд дійшов у зв"язку з тим, що, що відповідач безпідставно витребував у позивача додаткові документи, оскільки обов`язок підтримувати в актуальному стані картотеки з питань реєстрації осіб не надає права вимагати документи, які не передбачені Порядком. Також, суд дійшов висновку, що чинне законодавство покладає обов`язок контролю за дотриманням житлових прав та інтересів дітей на органи опіки та піклування (стаття 18 Закону України "Про охорону дитинства"), а тому посилання відповідача, що відмовляючи в реєстрації місця проживання він діяв в інтересах малолітніх дітей є безпідставними.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі за текстом - Закон), який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.
Стаття 3 Закону (в редакції чинній на момент звернення позивача до відповідача) визначає, що реєстрації - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (стаття 3 Закону).
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що органом реєстрації у м. Житомирі є Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, яке відповідно до п.3.1 Положення про Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 24.02.2016 року №145, створено з метою забезпечення реалізації державної політики у сферах реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, ведення реєстру територіальної громади, єдиного демографічного реєстру в межах повноважень і способом, передбаченими законодавством України, нормативно-правовими актами та Положеннями. Крім того, згідно п. 2.1. Положення Управління є юридичною особою.
Відповідно до ч.1 та 2 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).
Частиною 3 статті 6 Закону визначено, що для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послу): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників (ч.4, ч.5 ст. 6 Закону).
Згідно ч.8 ст.6 Закону забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
В свою чергу, статтею 9-1 Закону передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;
- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;
- для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.
Згідно ст. 10 Закону правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Отже, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що питання здійснення реєстрації місця проживання регулюється не тільки Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а й актами Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та Закону України "Про загальний військовий обов"язок і військову службу" наказом Міністерства внутрішніх справ України було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" від 22.11.2012р. №1077 (далі за текстом - Порядок №1077), яким визначено процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
Поряд з цим , з 04.04.2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру" (далі за текстом - Правил реєстрації місця проживання або Правил), які визначають механізм здійснення реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.
Відповідно до п. 4 Правил громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.
Пунктом 5 Правил реєстрації місця проживання передбачено, що батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.
Пунктом 18 Правил визначено перелік документів, які подаються для реєстрації місця проживання.
Зокрема, особа або її представник подає:
1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6,7 або 8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження;
3) квитанцію про сплату адміністративного збору;
4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);
5) військовий квиток або посвідчення про прописку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку;
6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Також, вказаним пунктом Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.
Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.
Також, в зазначеній постанові йдеться, що передача інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб з реєстрів територіальних громад до Єдиного державного демографічного реєстру здійснюється після введення в експлуатацію відповідних програмних засобів.
На період до 1 січня 2017 року інформацію від виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, їхніх посадових осіб, сільських голів, які здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування в Єдиний державний демографічний реєстр може передаватися в паперовому та електронному вигляді.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач знялася зі свого попереднього місця реєстрації в кв. АДРЕСА_2 17.07.2015року разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 та двома малолітніми ОСОБА_3 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2012 року народження (а.с.25, 26, 32) при дії Порядку №1077. Однак, звернулася із заявою про реєстрацію місця проживання лише 12.04.2016 року.
При зверненні 12.04.2016 року до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради позивачка разом із заявою подала паспорт, свідоцтво про право власності в якому зазначено, що вона є власником 1/2 квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Як убачається з матеріалів справи, позивачка має двох малолітніх дітей ОСОБА_3 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2012 року народження , які станом на час звернення позивача із заявою не були зареєстрованими. Так само, не був зареєстрований і чоловік позивачки (батько малолітніх дітей).
Наступну реєстрацію місця проживання позивача та членів її сім"ї здійснено лише 02.11.2016 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району за адресою: СТ Соколовське , СТ Чайка,108.
Отже, на час звернення до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради з заявою позивачка мала надати свідоцтва про народження дітей, або дані щодо реєстрації малолітніх дітей за місцем проживання батька дітей, оскільки відповідно до п.18 Порядку, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
У зв"язку з тим, що такі відомості не були надані Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради обґрунтовано відмовило позивачу у реєстрації місця проживання.
Посилання суду першої інстанції на відсутність в Законі, а також в Порядку прямої вказівки на наявність обов`язку батьків реєструвати дітей під час процедури реєстрації свого місця проживання, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки п.18 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Так само, суд першої інстанції безпідставно відхилив доводів відповідача про те, що відмовляючи в реєстрації місця проживання він діяв в інтересах малолітніх дітей. Посилання суду на те, що чинне законодавство покладає обов`язок контролю за дотриманням житлових прав та інтересів дітей на органи опіки та піклування (стаття 18 Закону України "Про охорону дитинства"), а не на Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, є безпідставним.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також, відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради України №789 - ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
З огляду на вищезазначене, відповідач при відмові у реєстрації місця проживання з тих підстав, що позивачем не надані відомості щодо реєстрації малолітніх дітей, діяв правомірно.
Що стосується вимоги відповідача про надання талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні при реєстрації місця проживання, то вказана обставина є вторинною.
З матеріалів справи вбачається, що заяву ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання було прийнято відповідачем та самостійно витребувано талон зняття з реєстрації місця проживання, заповнення якого було передбачено Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. №1077 (далі за текстом - Наказ №1077).
Слід звернути увагу, що позивачка знімалася з реєстрації місця проживання за правилами вказаного Порядку - 17.07.2015року, однак, із заявою про реєстрацію місця проживання звернулася лише 12.04.2016 року згідно Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, які набрали чинності з 04.04.2016 року.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що станом на час звернення позивача за реєстрацією місця проживання (12.04.2016), передача документів до Єдиного державного демографічного реєстру не відбулася, оскільки такий постанова КМУ щодо затвердження вказаного Порядку набрала чинності 04.04.2016 року.
Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги та ухвалив судове рішення не з"ясувавши в повному обсязі обставини, які мають значення для справи, що є безумовною підставою для скасування судового рішення відповідно до вимог ст.202 КАС України та прийняття нового - про відмову у задоволенні позовних вимог, щодо визнання відмови Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради незаконною.
Також, підлягає скасуванню і судове рішення в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки підстави її відшкодування пов"язані з діями відповідача при відмові у реєстрації місця проживання.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача щодо повернення судового збору, сплаченого при зверненні з апеляційною скаргою, оскільки такі вимоги не відповідають вимогам ч.2 ст. 94 КАС України, за якими, суб"єкту владних повноважень компенсуються лише судові витрати, пов"язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради задовольнити, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "08" грудня 2016 р. скасувати та прийняти нову.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Житомирської міської ради, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання незаконним рішення посадових осіб та стягнення моральної шкоди.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_3 - відповідачу Житомирська міська рада майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014
4 - відповідачу Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради майдан ім.С.П.Корольова,4/2,м.Житомир,10014
- ,