Справа № 820/3195/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 р.Справа № 820/3195/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2016р. по справі № 820/3195/16

за позовом Виробничого комерційного підприємства "Укрсхідліфт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Виробниче комерційне підприємство «Укрсхідліфт» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року такою, що подана 17.02.2016 року та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.04.2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2016 року по справі № 820/3195/16 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Виробниче комерційне підприємство «Укрсхідліфт» зареєстровано як юридична особа за адресою: 61013, Харківська область, м. Харків, вул. Чкалова, буд. 5 та перебуває на обліку як платник податків у Київський об'єднаній державній податковій інспекції М.Харкова ГУ ДФС у Харківській області (1).

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2010 року між позивачем та податковим органом укладений договір № 1076/1080 «Про визнання електронних документів».

Предметом вище вказаного Договору є визнання податкових документів ( податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Також п.п. 4 п. 6 зазначеного договору визначено, що ДПІ має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Згідно до п.п. 3 п. 6 вказаного договору, договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до ДПІ нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Відповідно до договору від 11.03.2010 року ВКП «Укрсхідліфт» на адресу Київської ОДПІ 17.02.2016 року об 11 год. 10 хв. засобами телекомунікаційного зв'язку була направлена податкова декларація податку на додану вартість за січень 2016 року, що підтверджується квитанцією № 1 від 17.02.2016 року.

При цьому, електронною програмою виявлено помилку, а саме: «невірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів».

Водночас, як вбачається з листа ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» від 16.05.2016 року № 1605/1, 10.02.2015 року на основі поданих документів було сформовано чотири сертифікати відкритих ключів строк дії на один рік (з 17.02.2015 року по 16.02.2016 року).

В подальшому, ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» було сформовано ВКП «Укрсхідліфт» нові посилені сертифікати відкритих ключів стром дії на один рік, а саме з 17.02.2016 року по 16.02.2017 року.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що дія сертифікату від 17.02.2016 року розпочинається з 00 год. 00 хв. саме 17.02.2016 року, а відтак на момент подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року від 17.02.2016 року уже діяв новий посилений сертифікат відкритого ключа, доказів на спростування чого контролюючим органом до суду не надано.

Між тим, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що відповідачем в своїх письмових запереченнях зазначено, що за період з жовтня 2015 року та по теперішній час звітність підприємства прийнята податковим органом. При цьому, контролюючим органом не ставиться під сумнів дотримання позивачем порядку надання вказаної звітності з урахуванням законодавчо встановлених граничних термінів.

В подальшому, позивачем на вимогу відповідача на адресу ДПІ був направлений ще один договір «Про визнання електронних документів» від 13.10.2015 року за № 061020151 в електронному вигляді, що не ставилось під сумнів податковим органом.

Проте, вказаний договір не було прийнято контролюючим органом, з огляду на те, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям, зазначеним у Єдиному державному реєстрі.

Між тим, як підтверджено матеріалами справи, позивач неодноразово намагався вирішити питання про електронне декларування в адміністративному порядку шляхом направлення відповідних листів на адресу начальника ДПІ у Київському районі м. Харкова (№ 158 від 20.10.2015 року), ГУ ДФС у Харківській області (№ 171 від 16.11.2015 року та від 20.11.2015 року) та ДФС України ( від 07.12.2015 року № 01/183/02 та від 09.12.2015 року № 1348).

У вищезазначених листах, суб'єктами владних повноважень було повідомлено підприємство про притягнення винних осіб до відповідальності з огляду на безпідставне розірвання договору про визнання електронних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем супровідним листом від 18.02.2016 року № 26 було нарочно подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року від 17.02.2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції ДПІ у Київському районі від 18.02.2016 року № 3352/10.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказані обставини також не були спростовані відповідачем ані в ході судових засідань в суді першої інстанції, ані під час подання письмових заперечень.

Поряд з цим, позивачем, з метою виконання своїх податкових зобов'язань, було укладено інший договір № 110320161 від 11.03.2016 року про визнання електронних документів.

Але Київською ОДПІ м. Харкова проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з Виробничим комерційним підприємством «Укрсхідліфт» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, результати якої оформлені актом від 17.03.2016 року № 339/20-31-15-01-10/31153321.

За результатами вказаної перевірки, контролюючим органом встановлено порушення підприємством п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, а саме встановлено несвоєчасне подання суб'єктом господарювання податкової звітності за січень 2016 року.

На підставі вказаного акту, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення Київської ОДПІ від 15.04.2016 року за № 000021120.

Перевіряючи правомірність дій відповідача під час не прийняття податкової звітності, встановлено наступне.

За приписами ст. ст 15, 16 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України).

Відповідно до п. 19-1.1.27 ст. 19 ПК України, функцією контролюючого органу, крім інших випадків, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання.

У відповідності до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

На підставі п. п. 48.3 та 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом;код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; фізичною особою-платником податків або його законним представником.

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою контролюючого органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених п. п. 48.3, 48.4 ст. 48 ПК України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених ст. ст. 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації, у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Як встановлено п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до п. 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У відповідності до п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Таким чином, податковий орган, позбавлений права відмовляти платнику податків у прийнятті податкової звітності з підстав інших ніж передбачено нормами ПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження зміни позивачем свого місцезнаходження, до Єдиного державного реєстру з даного приводу не вносилось жодних записів, (зокрема, про відсутність підприємства за місцезнаходженням, про не підтвердження відомостей про підприємство тощо).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру від 10.11.2015 року місцезнаходженням Виробничого комерційного підприємства «Укрсхідліфт» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, є: 61013, Харківська область, м. Харків, вул. Чкалова, б. 6, яке підприємством зазначалося у зазначених вище податкових звітностях за січень 2016 року.

Колегія суддів наголошує, що поштова кореспонденція направлялась відповідачем саме на вищезазначену адресу позивача.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

На підставі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було порушено порядок прийняття у позивача податкової звітності та безпідставно відмовлено у прийнятті такої.

При цьому, обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Таким чином, відмова у прийнятті податкових декларацій призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків у вигляді накладення на такого платника штрафу за несвоєчасне подання декларації.

За приписами п. 49.13 ст. 43 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

При цьому, застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Так, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Неналежний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зазначив Вищий адміністративний суд в ухвалі від 25.09.2014 року у справі № 826/9638/13-а (К/800/7626/14).

З аналізу вищевказаних положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що відмова контролюючого органу (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації з підстав не передбачених приписами Податкового кодексу України не допускається, отже, відповідачем безпідставно та без дотримання норм діючого законодавства відмовлено позивачу у прийняті податкової декларації за січень 2016 року.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що для захисту прав та законних інтересів позивача слід визнати податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року такою, що подана 17.02.2016 року, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З приводу заявленої частини позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 15.04.2016 року № , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020,00 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як встановлено, підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення слугував висновок контролюючого органу щодо порушення підприємством термінів подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 15.04.2016 року № , на підставі висновку контролюючого органу щодо порушення позивачем термінів подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року, оскільки судовим розглядом підтверджено подання Виробничо комерційним підприємством «Укрсхідліфт» у формі товариства з обмеженою відповідальністю податкової звітності за січень 2016 року у встановлені законом терміни.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2016 року подана позивачем 17.02.2016 року, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 15.04.2016 року винесено контролюючим органом неправомірно в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 08.12.2016 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування відповідачем не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2016р. по справі № 820/3195/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 20.02.2017 р.