Справа № 541/1622/16-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2017 р.Справа № 541/1622/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016р. по справі № 541/1622/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

02 лютого 2017 року Миргородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської областіобласті подано апеляційну скаргу. Разом з апеляційною скаргою заявником подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

області подано апеляційну скаргу. Разом з апеляційною скаргою заявником подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку заявник зазначив, що першу апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції управлінням було подано 25.08.2016 року, тобто у строк, встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України. Харківським апеляційним адміністративним судом 05.10.2016 апеляційну скаргу управління повернуто, у зв'язку з несплатою апелянтом судового збору. Згідно довідки від 01.02.2017 року у Миргородського ОУПФУ протягом 2016 року були відсутні кошти на сплату судового збору у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень на 2016 рік по програмі "Фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України по КЕКВ 2880 "Інші видатки". Відсутність коштів на сплату судового збору управління вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даною апеляційною скаргою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Матеріали справи свідчать, що копію постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016 отримано Миргородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 16 серпня 2016 року (а.с. 21), апеляційну скаргу на зазначену постанову було подано управлінням 25 серпня 2016 року, тобто у строк встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016р. по справі № 541/1622/16-а за позовом ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання ухвали.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Миргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області жодних документів що обґрунтовують доводи клопотання не надає. Крім того, заявивши в апеляційній скарзі дане клопотання відповідач не надав його жодних обґрунтувань. В апеляційній скарзі відповідач посилається на необґрунтованість вимоги позову, щодо відшкодування судового збору, що не є обґрунтуванням даного клопотання.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення копію зазначеної ухвали отримано апелянтом 09 вересня 2016 року (а.с. 32), однак жодних документів на виконання вимог зазначеної ухвали Миргородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області до суду не надано.

Враховуючи, що протягом установленого судом строку вимоги ухвали суду від 05 вересня 2016 року апелянтом не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області повернуто заявнику.

Копію зазначено ухвали отримано апелянтом 12 жовтня 2016 року (а.с. 40).

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Аналізуючи вище викладене колегія суддів не заперечує права відповідача повторно звернутись до суду з апеляційною скаргою, однак з дотриманням вимог ст. 186-187 КАС України.

Повторно з апеляційною скаргою відповідач звернувся лише 02 лютого 2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Миргородського міськрайонного суду Полтавської області (а.с. 47), тобто майже ніж через 4 місяці після повернення апеляційної скарги.

Подаючи апеляційну скаргу повторно, відповідач просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи своє клопотання тим, що протягом 2016 року у Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області були відсутні кошти на сплату судового збору у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень на 2016 рік по програмі "Фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України по КЕКВ 2880 "Інші видатки"

Наведені управлінням у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Частина перша статті 185 Кодексу адміністративного судочинства України надає право сторонам та іншим, зазначеним у ній суб'єктам, оскаржити в апеляційному порядку судові рішення суду першої інстанції.

Частиною 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленим судовим рішенням суду першої інстанції, можуть скористатися правом його оскарження в апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України процесуальний строк може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі у разі його пропущення з поважних причин.

Отже, особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", на момент первинного подання апеляційної скарги суб'єкти владних повноважень зобов'язані сплачувати судовий збір.

Зі змісту клопотання заявника не вбачається, що наведені підстави є достатніми для його задоволення. Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Як зазначено вище, відповідач всупереч вимогам ч. 6 ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснив сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі при зверненні до суду з апеляційною скаргою вперше та не надав жодного доказу в обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Так, Миргородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не надано доказів відсутності на його рахунках коштів та вчинення будь-яких дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України з моменту звернення до суду з апеляційною скаргою вперше.

Вищевикладене свідчить лише про відсутність у відповідача наміру своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Крім того, після отримання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року про повернення апеляційної скарги, апелянт мав можливість одразу подати апеляційну скаргу разом із клопотанням про відстрочення/розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги надавши при цьому відповідні докази відсутності належного фінансування.

Вказаним правом відповідач не скористався, що свідчить про невжиття Миргородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області всіх можливих заходів для своєчасного подання апеляційної скарги з дотриманням строку, передбаченого ч. 2 ст. 186 КАС України.

Крім того, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт посилаються на те, що з 01.01.2017 року територіальні органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати судового збору.

Так, з 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VII, яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI. Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Однак, звертаючись з даною апеляційною скаргою повторно 02.02.2017 року, апелянт не обґрунтовує неможливість подачі апеляційної скарги раніше цієї дати - з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VII, яким звільнено територіальні органи Пенсійного фонду від сплати судового збору, оскільки відсутність у 2016 році коштів для сплати судового збору не перешкоджала відповідачеві звернутись з даною апеляційною скаргою після 1 січня 2017 року.

Враховуючи викладене, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску такого строку колегія суддів визнає неповажними.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені відповідачем причини значного пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

У даному випадку не вбачається обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання належним чином оформленої апеляційної скарги протягом установленого законодавством терміну чи подати клопотання про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин, підтверджених доказами, для поновлення строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника та поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016 з підстав викладених у клопотанні.

Керуючись ст..ст. 100-102, ч. 2, ч. 3 ст.167, ч. 3,ч.5 та ч. 6 ст.186 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.08.2016р. по справі № 541/1622/16-а за позовом ОСОБА_1 до Миргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис)Жигилій С.П. Перцова Т.С.