Справа № 814/2283/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв
02 лютого 2017 року Справа № 814/2283/16
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В., суддів Біоносенко В.В., Гордієнко Т.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
доМіністерства оборони України, Повітрофлотський проспект, 6,Київ,03168 Миколаївського обласного військового комісаріату, вул. Спаська, 33, м. Миколаїв, 54000
провизнання протиправним та скасування рішення в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 з наступними позовними вимогами (з урахуванням ухвали про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог від 02.02.2017 року):
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в частині відмови ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги як інваліду II групи з 08.12.2014 року, який отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідністю військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №69 від 19 серпня 2016 року;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду II групи з 08.12.2014 року, який отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013року №975.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами протиправно відмовлено йому в надані грошової допомоги за його зверненням, адже ним було надано всі документи, що підтверджують інвалідність другої групи, отриманої внаслідок поранень під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Від відповідачів надійшли письмові заперечення, згідно яких зазначили, що рішення про відмову позивачу у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству в сфері соціального захисту військовослужбовців і звільнених з військової служби осіб, а тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження (ч. 6 ст. 128 КАС України).
Суд дослідив матеріали справи, оцінив наявні докази в їх сукупності та встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 15.05.1973 р. по 17.09.1996 р. у лавах Збройних Сил СРСР, в тому числі у лавах Збройних сил України. У період з 19.10.1983 р. по 10.11.1985 р. позивач проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан та тричі отримав поранення 20.12.1983 р., 01.09.1984 р. та 10.05.1985 р.
З 29.10.2004 р. позивачу встановлено III групу інвалідності внаслідок травми отриманої при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ-03 №014958 (арк .с .21).
Оглядом МСЕК, який проводився у період з 02.12.2014 р. по 08.12.2014 р. ОСОБА_1 була встановлена безстроково II група інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК 10 ААВ №351487, арк .с .22).
Позивач звернувся до Миколаївського ОВК із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах де вились бойові дії.
Згідно витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 69 від 19.08.2016 року, позивачу відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з тим, що первинна інвалідність третьої групи встановлена ОСОБА_1 до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги», а закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії.
Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до статті 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно приписів ст. 12 та ст. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Розділом ІІ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.
Частиною 9 статті 16-3 вказаного Закону передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок).
Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
В ході розгляду справи суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви до Міністерства оборони України. Витяг з протоколу від 19.08.2016 р. №69 не містить посилань на ненадання позивачем документів, визначених п.11 Порядку.
Згідно п. 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Під час судового розгляду справи підтверджено, що Миколаївським ОВК висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів не надавався, оскільки на думку відповідачів у них не має правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
В обґрунтування правомірності відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідачі зазначили, що по-перше, первинна інвалідність третьої групи встановлена позивачу до набрання чинності Закону України від 04.04.2006 р. «Про внесення змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", по-друге, між встановленням первинної третьої групи інвалідності (2004 р.) та встановленням другої групи інвалідності (2014) пройшло 10 років, при цьому діючим законодавством передбачено після первинного встановлення інвалідності повторний огляд з встановленням вищої групи інвалідності протягом двох років.
Суд не погоджується з даними висновками відповідачів, виходячи з наступного.
Право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 року та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.
Підпунктом 4 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.п. 1 п. 6 вищезгаданого Порядку передбачено і чітко визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з п. 3 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
Відповідно п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №1317, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
Судом встановлено, що встановлення інвалідності позивачу здійснювалась в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства, та якими встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії.
Згідно п. 3 Порядку №975 від 25.12.2013 року, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Тобто законодавець не пов`язує наявність довідки МСЕК про первинне встановлення інвалідності з настанням права на отримання одноразової грошової допомоги.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК №351487 Серія 10 ААВ від 08.12.2014 року, позивачу з 08.12.2014 року визначена друга група інвалідності по причині травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країні де велись бойові дії, безстроково.
Таким чином, суд зазначає, що оскільки позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР та отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується вищезазначеною довідкою, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.
Також, суд зазначає, що законодавцем не пов`язано наявність довідки МСЕК про первинне встановлення інвалідності з настанням права на отримання одноразової допомоги, а тому посилання відповідача на те, що позивачем до Міністерства оборони України було надано довідку МСЕК про повторний огляд від 08.12.2014 року є такими, що не впливають на правомірність оскаржуваного рішення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачами не дотримано вимог Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.
За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачами, суб`єктами владних повноважень в ході розгляду справи не доведено правомірності оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Позов задовольнити.
2.Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в частині відмови ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги як інваліду II групи з 08.12.2014 року, який отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідністю військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №69 від 19 серпня 2016 року.
3. Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду II групи з 08.12.2014 року, який отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013року №975.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.
Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Головуючий суддя Є.В. Марич

Судді В.В. Біоносенко

Т.О. Гордієнко