Справа № 809/1876/16
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа № 809/1876/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Драгомирецькому І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідачів - Пазинюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області, Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.12.2016 та наказу №1211 від 21.11.2016, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.12.2016 в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 20451,00 грн. та наказу №1211 від 21.11.2016.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відсутність у книзі обліку доходів і витрат інформації щодо номеру, дати та суми видаткової накладної не є порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання, оскільки зазначений товар знаходиться не в продажу, а у складському приміщенні. Порядком ведення книги обліку доходів і витрат передбачено лише ведення обліку реалізованого товару, а не запасів. Водночас зазначено, що ведення обліку товарів за місцем їх реалізації підтверджується товарно-транспортними накладними, накладними та видатковими накладними. Протиправність оскаржуваного наказу мотивовано відсутністю зазначення у наказі отриманої інформації щодо можливих порушень, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи та не ознайомленням з наказом позивача перед здійсненням перевірки.

Ухвалою суду від 31.01.2017 до участі у справі залучено Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як другого відповідача.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила з підстав, викладених у запереченнях (а.с.36-39, 89-90). В обґрунтування своєї правової позиції зазначила, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства. У задоволені позову просив відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

Приватний підприємець ОСОБА_1 відповідно до витягу з свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, 25.11.2009 зареєстрована як фізична особа - підприємець.

З метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та відповідно до підпунктів 80.2.2., 80.2.5 пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України начальником Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області 21.11.2016 видано наказ №1211 про проведення фактичної перевірки магазину «Продукти», власником якого є позивач, що находиться за адресою: вул. С.Бандери, 9Б, с. Пороги, Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.91).

21.11.2016 працівникам Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області було видано направлення на перевірку №№1508, 1509 (а.с.43-44).

За результатами перевірки магазину позивача, працівниками Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській складено акт про результати фактичної перевірки №714/09/01/РРО/НОМЕР_1 від 23.11.2016, в якому зафіксовано порушення встановленого порядку ведення розрахунків у сфері торгівлі (а.с.40-41).

На підставі зазначеного акта Надвірнянською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Івано-Франківській області 08.12.2016 було прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 20451,00 грн. (а.с.9).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 Податкового кодексу України, зокрема відповідно до пунктів 80.1., 80.2. статті 80 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2.); у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5.).

Згідно пункту 80.7. статті 80 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

З наведеного слідує, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) водночас, копія наказу про проведення фактичної перевірки вручається під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно акту, фактична перевірка магазину позивача була проведена 23.11.2016 з 15:30 год. по 16:50 год., при цьому копію наказу про проведення фактичної перевірки №1211 від 21.11.2016 вручено безпосередньо приватному підприємцю ОСОБА_1 при пред'явленні службових посвідчень та направлень на перевірку 23.11.2016 о 15:20 год., що підтверджується її підписом у направленнях. Також, слід зазначити, що згідно акту №090258 від 23.11.2016 позивач відмовилася від підпису та отримання матеріалів фактичної перевірки (а.с.40-44).

Таким чином, оскільки, вручення наказу №1211 до початку проведення фактичної перевірки підтверджується підписом позивача, то твердження про вручення вказаного наказу після складення акту перевірки є безпідставним.

Крім цього, судом встановлено, що обставиною, що слугувала прийняттю наказу про проведення фактичної перевірки магазину позивача відповідно до підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України був лист Державної фіскальної служби України від 29.06.2016 №22067/7/99-99-14-05-01-17 «Про аналіз інформації щодо виторгів», згідно якого було доручено Головним управлінням у межах компетенції продовжити контрольно-перевірочні заходи щодо суб'єктів господарювання, які звітують про мінімальні виторги з додатку 1, у тому числі і позивача (а.с.92-94).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, разом з іншими, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу.

Враховуючи те, що вказаний лист Державної фіскальної служби України «Про аналіз інформації щодо виторгів» є інформацією, отриманою відповідачем в установленому законодавством порядку від державних органів, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, разом з цим згідно вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у наказі про проведення перевірки, серед іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені саме цим Кодексом, то зазначення у наказі №1211 підпунктів 80.2.2., 80.2.5 пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України підставами для проведення фактичної перевірки магазину позивача є обґрунтованим.

Надаючи правову оцінку правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення суд зазначає наступне.

На підставі акту фактичної перевірки, за порушення пунктів 5, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 №481, Надвірнянською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Івано-Франківській області 08.12.2016 було прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 20451,00 грн.

Згідно розрахунку фінансових санкцій, за порушення встановленого порядку ведення розрахунків у сфері торгівлі, зокрема: за проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки застосовано штрафну санкцію в розмірі 340,00 грн.; за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку і не відображення товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат в розмірі 10055,50 грн. (а.с.49).

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач перебувала на загальній системі оподаткування, що не заперечувалось сторонами, а тому вимоги пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на позивача поширювались. Вказане також, висвітлено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові №21-19а/14 від 25.02.2014.

Згідно статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідальність фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, встановлена статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог пункту 12 статті 3 цього Закону, настає у тому випадку, коли облік товарних запасів не ведеться у визначеному законодавством порядку.

Згідно пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

У відповідності до пункту 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 № 481, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Згідно наказу Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 № 481 також затверджено форму книги обліку доходів та витрат, у якій зокрема, передбачено внесення наступної інформації: період обліку; сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності або незалежної професійної діяльності; сума повернутих коштів за товари (роботи, послуги); загальна сума отриманого доходу, яка підлягає декларуванню; витрати, пов'язані з господарською діяльністю або провадженням незалежної професійної діяльності, в тому числі реквізити документа, що підтверджує понесені витрати, сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг), витрати на оплату праці найманих осіб, інші витрати, пов'язані з одержанням доходу; сума чистого оподатковуваного доходу.

З аналізу наведених вище правових норм слідує, що книга обліку доходів і витрат призначена виключно для обліку доходів та витрат суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва, та не передбачає обліку товарних запасів.

Зважаючи на те, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування, при здійсненні розрахункових операцій застосовує книгу обліку розрахункових операцій, що підтверджується актом перевірки, та наявність у позивача первинної документації (видаткових та прибуткових накладних (а.с.52-53, 81-87) суд вказує про відсутність у податкового органу правових підстав для притягнення позивача до відповідальності, встановленої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку і не відображення товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат.

Слід зазначити, що вказана правова позиція також висвітлена Вищим адміністративним судом України у постанові №К/800/4093/13 від 25.05.2016.

Щодо посилань Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області на правову позицію Верховного Суду України, висвітлену у постанові №21-19а/14, як обґрунтування заперечень, суд зазначає наступне.

Вказаною постановою Верховний Суд України висловив правову позицію, що передумовою покладення обов'язку щодо ведення обліку товарних запасів є перебування платника - фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування.

При цьому, у справі, що розглядається сторонами не заперечується факт перебування позивача на загальній системі оподаткування та її обов'язок ведення обліку товарних запасів.

Однак, суд дійшов висновку, що порушення ведення книги обліку доходів і витрат не є тотожними поняттями із порушеннями щодо ведення обліку товарних запасів.

Вказана обставина не була предметом дослідження Верховним Судом України у постанові, на яку посилається відповідач.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до принципу змагальності кожна зі сторін повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Оскільки фактичність проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки при продажу одної пляшки горілки «Прикарпатська з перцем» 0,5л. на суму 68,00 грн. позивачем не спростовано, та підтверджується актом перевірки та поясненням позивача (а.с.48), то підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.12.2016 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн. за порушення пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суд не вбачає.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.12.2016 в частині визначених штрафних санкцій в розмірі 20111,00 грн., а у задоволенні решти позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування даного податкового повідомлення-рішення в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 340,00 грн. та наказу про проведення фактичної перевірки №1211 від 21.11.2016 - слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.12.2016 в частині визначених штрафних санкцій в розмірі 20111 (двадцять тисяч сто одинадцять) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 20.02.2017.