Справа № 161/17658/16-а
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/81/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Подзіров А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,-

в с т а н о в и в:

26.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.12.2016 року він звернувся до відповідача із заявою та необхідними документами про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, та як має достатній пільговий стаж роботи та досяг відповідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії. Однак, відповідач своїм рішенням від 12.12.2016 року відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв'язку із тим, що зарахувати періоди роботи з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року до пільгового стажу роботи по Списку № 2 немає підстав, оскільки підприємством не надані документи передбачені п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, через визнання державною експертизою умов праці наказу № 264 від 26.12.1996 року про результати атестації недійсним.

Просить визнати протиправними та скасувати рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 12.12.2016 року № 199 щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати йому пенсію на пільгових умовах по Списку № 2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши у його пільговий трудовий стаж роботу за період з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року у ВАТ «Луцькпластмас», з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 22 вересня 2016 року; стягнути із відповідача на його користь судові витрати. Надав заяв про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач подав на адресу суду письмові заперечення, з яких вбачається, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком по Списку № 2 у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Так, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списку за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації роботи місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Відповідно до порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочу місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довіку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. Зазначає, що за період роботи позивача з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року, підприємством не надані документи передбачені п. 20 вищевказаного Порядку, через визнання державною експертизою з умов праці наказу № 263 від 26.12.1996 року «Про результати атестації» недійсним. Просив справу розглядати у його відсутність.

Оскільки всі особи, які беруть участь у розгляді справи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи було здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ст. 122 ч. 4 КАС України.

За результатами розгляду справи, оцінивши обставини справи, вважаю їх достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що 06.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначення пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.15).

Рішенням від 12.12.2016 року № 199 про результати розгляду заяви від 06.12.2016 року про призначення пенсії на пільгових умовах, Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с.10-11).

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Як вбачається із копії рішення відповідача, до пільгового стажу роботи по Списку № 2, позивачу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи: з 17.08.1981 року по 23.10.1989 року, з 24.12.1990 року по 06.08.1992 року на посаді слюсара контрольно-вимірювальних приладів і автоматики дільниці КВПіА по ремонту та обслуговуванню обладання цехів по виробництву пресувальних та ливарних виробів, цеху полістирольних та поліпропіленових плівок в хімічному виробництві виробів пластмас гарясим способом на «Луцькому заводі виробів з пластмас». Тобто позивачу зараховано стажу - 09 років 09 місяців 20 днів.

В той же час, відповідачем не зараховано стажу за період роботи з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року. Тобто, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах за вказаний період, слід застосовувати Списки, які були чинні у вказаний період - списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі за текстом - Порядок), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Відповідно до пункту 25 Порядку у тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками.

Аналізуючи вищевказані положення законодавства, суд приходить до висновку, що за наявності трудової книжки та відповідних записів у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, не передбачено необхідності в поданні інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, для підтвердження таких записів.

Судом встановлено, що на підтвердження наявності пільгового стажу, позивачем ОСОБА_1 відповідачу подавались копія трудової книжки, довідки ПАТ «Луцькпластмас».

Як вбачається із записів трудової книжки, 24.12.1990 року позивача було прийнято слюсареме контрольно-вимірбвальних приладів і автомашин 5-го розряду на АТ «Луцькпластмас», 23.04.1992 року позивачу на підставі наказу № 17 від 23.04.1992 року було присвоєно шостий розряд слюсаря контрольно-вимірювальних приладів і автомашин (а.с. 13), 22.07.1996 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Таким чином, судом встановлено, що у період роботи з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року працював на АТ «Луцькпластмас».

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

При цьому, згідно ч. 2 п.4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, обов'язок проведення атестації робочих місць покладено саме на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014 року № 21-307а14.

Як вбачається із письмових заперечень відповідача Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року, у зв'язку із тим, що державною експертизою з умов праці визнано наказ № 263 від 26.12.1996 року «Про результати атестації» недійсним.

Із копії листа ПАТ «Луцькпластмас» від 05.12.2016 року № 101 вбачається, що надати довідку про відтвердження наявності пільгово стажу за період роботи з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року ОСОБА_1, який працюв слюсарем КВПіА дільниці КВПіА по обслуговуванню пресового, ливарного цехів та виробництв полістирольних та пропіленових плівок неможливо, оскільки експертизою умов праці відмінено дію наказу № 264 від 26.12.1996 року про првоеденян атестації робочих місць за умовами праці (а.с.24).

Наказом ВАТ «Луцькпластмас» № 264 від 26.12.1996 року відмінено з 01.01.1997 року право на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах праці працівників, які раніше користувались цим право (додаток № 1) (а.с. 25-29). Однак, Державна експертиза умов праці, своїм висновком № 09-05/16-01 від 13.05.2008 року визнала вищевказаний наказ нечинним та скасувала результати атестації (а.с. 30).

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому суд враховує, що наявність атестації робочого місця в даному випадку не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів в трудовій книжці, які підтверджують факт роботи позивача на посаді, яка передбачена в Списку № 2 та характер роботи, яка запостановою КМ СРСР від 26.01.1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, дає підстави для призначення пільгової пенсії.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах слід задовольнити.

За вимогами ст. 94 КАС України, із відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 158 - 164, 183-2, 185, 186 КАС України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» суддя,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 12.12.2016 року № 199 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах по Списку № 2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати ОСОБА_1, пенсію на пільгових умовах по Списку № 2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши у його пільговий трудовий стаж роботу за період з 22.08.1992 року по 22.07.1996 року у ВАТ «Луцькпластмас», з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 22 вересня 2016 року.

Стягнути з Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Волинської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Подзіров А.О.