Справа № 317/492/17
Суддя: Нікітін В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/492/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Нікітіна В.В.

при секретарі: Московкіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону УПП в м. Запоріжжя лейтенанта поліції Дугіної Альбіни Русланівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону УПП в м. Запоріжжя лейтенанта поліції Дугіної Альбіни Русланівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

25 січня 2017 року позивач, перебуваючи за кермом автомобіля, був зупинений відповідачем в районі проспекту Металургів в м. Запоріжжі та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за невиконання вимог дорожніх знаків 5.16 «напрямки руху».

Постановою АР № 723028 від 25.01.2017 р., яка була складена відповідачем, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього було накладено штраф в розмірі 255 гривень.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Оскаржувана постанова складена з порушенням вимог статей 258, 276 та 283 КпАП України та без урахування вимог Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015.

З урахуванням наведеного, відповідач мав складати постанову у справі про адміністративне правопорушення за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто за адресою знаходження УПП м. Запоріжжя - вул. Перемоги 98, в той час як фактично оскаржувану постанову було складено на місці скоєння правопорушення - проспект Металургів.

Крім того, відповідач не надав йому можливістю скористатися правовою допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд скасувати постанову АР № 732028 про накладення на нього адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач не з'явився, жодних клопотань та доповнень до суду не надав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що під час складання оскаржуваної постанови нею було дотримано всі вимоги діючого законодавства України.

Вислухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

В матеріалах справи міститься копія постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 732028 від 25 січня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України - порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Предметом оскарження в даній справі є постанова в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд критично оцінює твердження позивача ОСОБА_1 відносно того, що справа про адміністративне правопорушення мала б розглядатися відповідачем за місцем розташування органу, який розглядає цю справу (УПП м. Запоріжжя, вул. Перемоги 98), а не за місцем скоєння правопорушення (перетин вулиці Тюленіна та проспекту Металургів в м. Запоріжжя), оскільки в пункті 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 зазначено, що словосполучення «за місцем його вчинення» (в ст. 276 КпАП України) визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з визначеного діючим законодавством України адміністративно-територіального устрою, суд констатує, що до юрисдикції УПП в м. Запоріжжі та його співробітників, які виконують покладені на них законом обов'язки, відноситься вся територія міста Запоріжжя, в тому числі й перетин вулиці Тюленіна та проспекту Металургів.

Суд також критично ставиться до твердження позивача щодо його невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, оскільки цей факт в достатній мірі підтверджується відеозаписом, який долучено відповідачем до матеріалів справи.

Однак, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не в повній мірі було дотримано вимоги КпАП України щодо обставин скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП. України

Так, статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Обставини скоєння ним правопорушення, на думку суду, свідчать про низьку суспільну небезпечність допущеного ОСОБА_1 порушення. Будь-якої шкоди адміністративним правопорушенням завдано не було.

Всі ці обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявними вищевказані підстави для застосування положень статті 22 КпАП України.

Таким чином, суд вважає можливим обмежитись усним зауваженням ОСОБА_1 та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 на підставі ч. 2 ст. 284 КпАП України.

Суд також враховує Рішення Конституційного Суду України по справі № 1-6/2015 (№ 3рп/2015) від 08 квітня 2015 року щодо можливості оскарження рішення місцевого загального суду, прийнятого в справах, визначених ст. 1712 КАС України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 72, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 1-го батальйону УПП в м. Запоріжжя лейтенанта поліції Дугіної Альбіни Русланівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 22, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Нікітін