Справа № 530/1495/16-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 р.Справа № 530/1495/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.12.2016р. по справі № 530/1495/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Зінківського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Зіньківському районі Полтавської області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області щодо відмови в перерахунку пенсії;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2016 року, виходячи з розрахунку 87 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, на які нарахований єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідки Зіньківської районної ради Полтавської області № 01-09/С-19 від 28.10.2016 року, згідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону № 3723-ХІІ зі змінами станом на 29.04.2007 року) та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та постанову суду першої інстанції без змін, просить розглядати справу за її відсутності.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вийшла на пенсію з посади керуючої справами виконавчого апарату Зінківської міської ради Полтавської області (а.с. 9).

Позивач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області та отримує пенсію за віком з 29.04.2007 року відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», обчисленої в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

28.10.2016 року позивач звернулася до відповідача про перерахунок пенсії з часу її призначення з урахуванням індексації заробітної плати та суми матеріальної допомоги відповідно довідки № 01-09/С-19 від 28.10.2016 року, виданої Зінківською районною радою Полтавської області про складові заробітної плати (а.с. 12).

Проте, листом № 17/С-02 від 01.11.2016 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні її заяви з вказівкою на положення Закону України «Про державну службу», Постанову Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року «Про деякі питанні вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (а.с. 11).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню оскільки визнання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015 року правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційним Судом України вважається скасуванням або обмеженням цих прав свобод (Рішення Конституційного Суду України справа № 1-28/2008), а безпідставне поширення його дії на нові законодавство є порушенням ст.. 58 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсії, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно ч. 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу», державним службовцям можуть установлюватись інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 35 Закону України «Про державну службу», щорічна відпустка державним службовцям надається з виплатою допомоги на оздоровлення. Зазначена матеріальна допомога має систематичний та обов'язковий характер, оскільки виплачується щорічно і являється об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до Пенсійного фонду.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовані види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з ст. ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення. Об'єктом індексації є оплата праці, як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і не має разового характеру.

Відповідно до п. 2.2.7 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 року, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Як встановлено ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Колегія суддів звертає особливу увагу на те, що недопустимість звуження змісту та обсягу прав людини, їх обмеження, передбачених Конституцією України, були предметом неодноразового розгляду Конституційним Судом України: рішення - № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року, № 19-рп/2010 від 09.09.2010 року, № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року.

Як визначено в п. 5 розд. ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року, яким з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України з 01.06.2015 року в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. Про невиплату та перерахування вже призначених пенсій в Законі не зазначено.

Так, колегія суддів зазначає, що новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вказаними вище Законами не поширюються на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 08.12.2016 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.12.2016р. по справі № 530/1495/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 20.02.2017 р.