Справа № 263/1600/17
Суддя: Шевченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №263/1600/17
Провадження № 2-а/263/301/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Шевченко О.А., при секретарі Пахніц О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в місті Маріуполі Маркевич Ніни Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в місті Маріуполі Маркевич Ніни Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 850084 від 27.01.2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що поліцейський Маркевич Н.О. при складанні постанови зробила суттєві помилки, які порушують його права. На законну його вимогу ознайомити його з матеріалами справи, а саме з доказами його порушення, а також провести розгляд справи за місцем його вчинення, а не на місці зупинки, інспектор відповіла відмовою, сказавши, що не зобов'язана це робити. Незаконно відмовивши йому в ознайомленні матеріалів по справі, а також розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Маркевич Н.О. суттєво порушила його права. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Маркевич Н.О. не дала його можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектор Н.О. одразу почала виносити постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями інспектор Маркевич Н.О. грубо порушила вимоги ст.ст.278,279 КУпАП. Таким чином, вважає, що були встановлені такі порушення: відповідач незаконно розглянув справу, не надав докази як це вимагає ст. 283 КУпАП; відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП.

У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, надав заперечення та просив долучити до матеріалів справи диск із відеозаписом, як доказ правомірності винесення відповідної постанови, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В своїх запереченнях Відповідач вказує на те, що адміністративно-територіальна одиниця - це компактна частина єдиної території України, що є просторовою основою для організації і діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Прикладами адміністративно-територіальних одиниць в України є: область, район, місто, район у місті, селище, село. Таким чином, доводи позивача щодо того, що справа повинна розглядатись за адресою: вул. Макара Мазая, 16 у м. Маріуполі, де розташоване Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ДПП, а не за місцем зупинки транспортного засобу, як частини адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція зазначеного Управління, спростовується рішенням Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. До повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладення адміністративних стягнень, які передбачені ч.1,2,3 ст.122, відсутні підстави для визнання таких дій протиправними. Позивач у позовній заяві підтвердив, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього була розглянута інспектором у його присутності на місці зупинки транспортного засобу. Позивач в позові також не заперечував, що постанова про застосування адміністративного стягнення йому була оголошена та вручена, про що свідчить підпис позивача в зазначеній постанові. Так само зі змісту позову позивач не спростував той факт, що його права, передбачені ст. 268 КУпАП, йому інспектором були роз'яснені. Доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, безпідставні, оскільки сам позивач не заявляв жодного клопотання, в тому числі про необхідність виклику захисника або фахівця в галузі права.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 850084 від 27.01.2017 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1, по вул. Університетській, 55, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 (знак СТОП), а саме не зупинився перед дорожнім знаком, чим порушив Розділ 33 ПДР України. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідальність згідно з ч. 1 ст.122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Як вбачається з переглянутого відеоматеріалу, наданого відповідачем, позивач керував автомобілем ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1, по вул. Університетській, 55 та не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 (знак СТОП), а саме не зупинився перед дорожнім знаком.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення.

Однак, позивач вини не визнає, вважає, що відповідач розглянув справу з порушенням порядку, встановленого законом, не надав оцінку його запереченням, не з'ясував обставини, які підлягають з'ясуванню, а також позбавив права на його захист.

В силу ст.ст.245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Тобто, розглядаючи адміністративну справу, відповідач зобов'язаний був неухильно дотримуватися вказаних вище вимог закону та забезпечити дотримання встановлених законом прав позивача.

У разі неможливості розгляду справи на місці вчинення, відповідач зобов'язаний був надати позивачу строк для підготовки до справи та забезпечити розгляд справи, згідно з вимогами закону, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати дану справу про адміністративні правопорушення.

Висновок щодо цього викладено у Рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Разом з цим, суд бере до уваги твердження позивача про порушення його права на захист виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно з п. 6 розділу IV «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, уповноважені посадові особи органів поліції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 278 КУпАП вирішують клопотання, зокрема: чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвокатів.

При таких обставинах суд вважає, що були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право на захист, що в свою чергу є суттєвим порушенням прав позивача та безумовною підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зазначена правова позиція також закріплена у рішенні Європейського суду з прав людини від 21.10.2010 року, остаточне з 21.01.2011 року, справа «Корнєв і Карпенко проти України» № 17444/04, яка відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України повинна враховуватись разом із принципом верховенства права, та у постанові Верховного суду України від 09.07.2012 року № 5-3кс11, яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, у зв'язку із чим, враховуючи вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2017 року серії АР № 850084 стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126, п.3 ч.1 ст.288, ст. 293, КУпАП, ст.ст. 8-11, 71, 122, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в місті Маріуполі Маркевич Ніни Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову від 27.01.2017 року серії АР № 850084 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя О.А.Шевченко