Справа № 808/2481/16
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року , о 12:15 годині,Справа № 808/2481/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Матяш О.В., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 27.04.2016 про визначення штрафу за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17000 гривень є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, по-перше, всупереч твердженням контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 не здійснювала роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії. Так, ФОП ОСОБА_1 звернулася до контролюючого органу 23.03.2016 із відповідною заявою про видачу нової ліцензії, так як термін дії попередньої ліцензії спливав 01.04.2016, проте, всупереч положенням чинного законодавства, контролюючим органом було видано нову ліцензію лише 05.04.2016, й в ній зазначено, що термін її дії починається з 08.04.2016. По-друге, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 посадовими особами контролюючого органу не було надано повідомлення про проведення перевірки та направлення на перевірку, в наказі на проведення перевірки не зазначено конкретної адреси обєкту, що перевірявся, та не зазначено конкретної інформації, що стала підставою для призначення перевірки та підстав її проведення. Окрім того, контролюючий органа не видавав та не направляв ФОП ОСОБА_1 копії акту перевірки.

Позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.04.2016.

В судове засідання позивач або його представник не зявився, до його початку надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, також надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов не визнає з підстав, викладених в письмових запереченнях, зазначивши, що наказ та направлення на проведення перевірки було вручено особі, яка фактично проводила розрахункові операції. Складений за результатом перевірки акт було підписано усіма присутніми, в тому числі й ФОП ОСОБА_1 А копію акту перевірки вручено особисто позивачці під підпис. Відповідач наголошує, що ліцензію позивачці видано в строк, встановлений чинним законодавством, більш того, безпосередньо в той день, про який вона прохала. Просить відмовити в позові.

Дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07.04.2016, на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №324 від 07.04.2016 «Про проведення фактичної перевірки», направлень на проведення фактичної перевірки №№213, 214 від 07.04.2016, посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, в кіоску №458, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 42/вул. Анголенка та орендується субєктом господарювання ФОП ОСОБА_1 на підставі договору.

Перевірку проведено у присутності реалізатора-стажера ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 Копії наказу на проведення перевірки та направлень вручено ОСОБА_2, про що зроблено відповідні помітки в направленнях на проведення фактичної перевірки (а.с.48). За результатом перевірки складено акт (довідку) №0087/08/01/40/НОМЕР_1 від 11.04.2016. ФОП ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом акту перевірки та вручено його примірник, про що зроблено відповідну помітку в акті перевірки (а.с.49-51).

Перевіркою встановлено реалізацію однієї пачки сигарет «Мальборо» за ціною 22,05 гривень без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

На підставі акту №0087/08/01/40/НОМЕР_1 від 11.04.2016 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.04.2016 про визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17000 гривень.

За результатом адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення останнє залишено без змін, скарги позивача без задоволення.

Правомірність податкового повідомлення-рішення № від 27.04.2016 є предметом судового розгляду у даній справі. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

По-перше, щодо сутності встановлено перевіркою порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як встановлено зі змісту оскаржуваного повідомлення-рішення, останнє винесене за порушення ч. 11 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Як вже зазначалося вище, перевіркою встановлено реалізацію однієї пачки сигарет «Мальборо» за ціною 22,05 гривень без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Дослідженням акту перевірки встановлено, що на момент перевірки у ФОП ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі тютюновими виробами.

Судом досліджено копію ліцензії на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі тютюновими виробами серії АЕ №689645, видану 25.07.2015 ОСОБА_1, терміном дії з 01.04.2015 по 01.04.2016, копію заяви ФОП ОСОБА_1 на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, сидром та перрі (без додання спирту), пивом та тютюновими виробами від 29.03.2016 та встановлено, що, згідно цієї заяви, ФОП ОСОБА_1 просила видати їй ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами терміном дії з 08.04.2016 (а.с.47).

Також досліджено ліцензію на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі тютюновими виробами (реєстраційний номер №08-26-30707; номер й дата рішення №79 від 01.04.2016, дата видачі - 05.04.2016, термін дії - з 08.04.2016 по 08.04.2017, видана ОСОБА_1Л.).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 (надалі Закон №481/95-ВР).

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону №481/95-ВР, тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування (абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону №481/95-ВР).

Згідно з абз. 24 ч. 1 ст. 1 Закону №481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з ч. 11 ст. 15 Закону №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Відповідно до ч. 17 ст. 15 цього Закону, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання. Відповідно до ч.ч. 19-22 ст. 15 вказаного Закону, ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами). У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.

Згідно з ч. 25 ст. 15 Закону №481/95-ВР, ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було подано відповідну заяву до ГУ ДФС у Запорізькій області 29.03.2016, в якій вона просила видати їй ліцензію терміном дії з 08.04.2016, й 05.04.2016 їй було видано відповідну ліцензію терміном дії з 08.04.2016.

Отже, фактично у період з 01.04.2016 по 07.04.2016 у ФОП ОСОБА_1 була відсутня діюча ліцензія на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі тютюновими виробами.

При цьому, імперативними приписами ч. 11 ст. 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання лише за наявності у них ліцензій.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями контролюючого органу про порушення позивачем вимог ч. 11 ст. 15 Закону №481/95-ВР, тому правомірним є застосування штрафу у відповідності до абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР.

По-друге, щодо порядку проведення перевірки ФОП ОСОБА_1

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 (надалі ПК). Зокрема ПК визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок проведення фактичної перевірки й умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені в ст.ст. 80-81 ПК.

Так, згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, за умови дотримання вимог ПК щодо документального оформлення передумов для проведення фактичної перевірки (оформлення наказу, направлень на проведення перевірки) фактична перевірка може бути проведена у разі здійснення контролюючим орагном функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, статтею 19-1 ПК встановлено, що контролюючі органи виконують такі функції:

- здійснюють контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК);

- здійснюють ліцензування діяльності субєктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом (пп. 19-1.1.13 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК);

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК);

- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК);

- проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп. 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

З цих підстав суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що перевірку було проведено без законних на те підстав (отримання податкової інформації, тощо).

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як свідчать матеріали справи, безпосередньо ФОП ОСОБА_1 та особі, яка фактично проводить розрахункові операції, ОСОБА_2 було предявлено службові посвідчення перевіряючих, направлення на проведення перевірки, копію наказу на проведення перевірки.

При цьому, щодо відповідності наказу на проведення перевірки вимогам, встановленим п. 81.1 ст. 81 ПК, в частині зазначення адреси обєкта, перевірка якого проводиться, суд зазначає наступне. Дослідженням наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №324 від 07.04.2016 встановлено, що в ньому зазначено наступну адресу обєкта, перевірка якого проводиться: м. Запоріжжя, пр.Леніна/вул.Анголенка.

Відповідно до ч. 23 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, у заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.

Судом досліджено копію заяви ФОП ОСОБА_1 на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, сидром та перрі (без додання спирту), пивом та тютюновими виробами від 29.03.2016 та встановлено, що ФОП ОСОБА_1 самостійно вказано адресу, за якою вона здійснює роздрібну торгівлю тютюновими виробами, а саме: м. Запоріжжя, пр.Леніна/вул.Анголенка., кіоск №458.

Судом також досліджено копію паспорту привязки тимчасової споруди по продажу товарів народного споживання (у складі торговельно-зупинкового комплексу) по пр. Леніна, 42 (парна сторона) та встановлено, що в паспорті привязки відсутній номер кіоску.

З системного аналізу вищенаведеного суд робить висновок, що наказ ГУ ДФС у Запорізькій області №324 від 07.04.2016 відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 ПК в частині зазначення адреси обєкта, перевірка якого проводиться, адже в ньому вказано адресу, що самостійно зазначена ФОП ОСОБА_1 в своїй заяві від 29.03.2016, а номер кіоску не відображений в жодному документі на цю тимчасову споруду по продажу товарів народного споживання (у складі торговельно-зупинкового комплексу). Більш того, тимчасова споруда за своїм визначенням не може мати самостійної статичної адреси.

Отже, судом встановлено, що наказ на проведення перевірки та направлення на її проведення відповідають вимогам п. 81.1 ст. 81 ПК.

Більш того, суд зазначає, що, згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК, пред'явлення наказу на проведення перевірки, направлення на її проведення та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Проте, як свідчать матеріали справи особою, яка фактично проводить розрахункові операції, та самою ФОП ОСОБА_1 було допущено посадових осіб ГУ ДФС у Запорізькій області до проведення перевірки без зауважень до зазначених документів, чим ФОП ОСОБА_1 фактично погодилася із відповідністю цих документів вимогам законодавства та правомірністю наказу про проведення перевірки.

Окрім того, суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що йому не було надано примірника акту перевірки, адже зазначене спростовується наявними у справі доказами (копія акту перевірки з відповідною відміткою ФОП ОСОБА_1 про отримання його примірника (а.с.50).

За таких обставин суд дійшов висновку, що контролюючим органом було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в позові належить відмовити.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш