Справа № 819/1381/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 р. Справа № 876/899/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновсько Н.В., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача Багранюка В.С., відповідача Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Спецбудтранс» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у адміністративній справі №819/1381/16 за позовом Приватного підприємства «Спецбудтранс» до Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування розрахунку,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Спецбудтранс» звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про визнання протиправними дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області щодо проведення 07.10.2016 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу, складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №127 від 07.10.2016 року та складання розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №7 від 07.10.2016 року; визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №7 від 07.10.2016 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції піядлгає скасуванню, оскільки має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; нвідповідність висновків суду обствинам справи, а такод порущення судом норм матерального та процесуального права. Зокрема зазначає, щосуом першої інстанції не враховано факту незастосування відповідачем передбаченої п. 19 Порядку №879 методики звадування транспортних засобів під час здійснення ГВК; не враховано тип вантажу, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля піж час руху; не враховано та не встановлено чи зважування відбувалося у сукупності чи кожна вісь окремо. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ПП «Спецбудтранс» зареєстроване 01.04.2011 року як юридична особа, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 06.12.2016 року. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру видами діяльності суб'єкта господарювання є: знесення; підготовчі роботи на будівельному майданчику; інші спеціалізовані будівельні роботи; роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; вантажний автомобільний транспорт; надання в оренду вантажних автомобілів; будівництво доріг і автострад.

ПП «Спецбудтранс» має у власності транспортний засіб марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2.

07.10.2016 року на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.09.2016 року №684 «Про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок» та направлення на перевірку №016861 від 03.10.2016 року, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області на автомобільній дорозі М-19 км 347+200 (смт. Дружба Теребовлянського району Тернопільської області) проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ПП «Спецбудтранс».

За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1, працівниками управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області на підставі чеку зважування №3450 від 07.10.2016 року встановлено, що навантаження на здвоєні осі становить 25,85 т при нормативно допустимих 16 т, про що складено довідку №127 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.10.2016 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 127 від 07.10.2016 року.

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області на підставі довідки та акту від 07.10.2016 року здійснено розрахунок №7 від 07.10.2016 року, яким ПП «Спецбудтранс» визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 654,15 євро.

По даному порушенню також було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ВОАПД № 005908 від 07.10.2016 року.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що дії відповідача щодо проведення габаритно-вагового контролю та складання довідки №127 від 07.10.2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунку №7 від 07.10.2016 року плати за проїзд, а також сам розрахунок вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже є правомірними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» установлено, що правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області.

З огляду на викладене, управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. При цьому, відсутнє положення, що такий акт складається у двох примірниках, один з яких передається уповноваженій особі суб'єкта господарювання, на що звертав увагу представник позивача. Лише за результатами планової або позапланової перевірки складається акт у двох примірниках, один з яких передається суб'єкту господарювання (пункт 21 Порядку №1567).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області дотримані положення Порядку №1567, перевірка проведена на підставі наказу та направлення, за результатами перевірки складено відповідний акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ВОАПД №005908 від 07.10.2016 року за участю представника ПП «Спецбудтранс» водія ОСОБА_3, акт містить зміст виявлених порушень, пояснення водія, підписи посадових осіб, які провели перевірку, та водія транспортного засобу. Акт перевірки підписаний без будь-яких зауважень чи заперечень водія. При цьому, окремі відомості до акту, зокрема, пункт розвантаження вантажу (на базу підприємства село Біла Тернопільського району Тернопільської області) внесені зі слів водія, який підписуючи акт жодним чином не зауважив про невідповідність відомостей акту дійсним обставинам. У письмових поясненнях щодо виявлених порушень ОСОБА_3 вказав, що «про перегруз не знав».

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 року, з змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

В розумінні статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина четверта статті 48 Закону №2344-III).

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком №879.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначає Порядок №1007/1207.

Згідно з пунктом 4 даного Порядку посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку. Пункти 5 6 даного Порядку визначають повноваження працівників підрозділів МВС та Служби автомобільних доріг.

Матеріали адміністративної справи місять графік роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю а/д М-19 км 347+200 (смт. Дружба) на жовтень 2016 року, складеного управлінням Укртрансбезпеки у Тернопільській області за погодженням з Службою автомобільних доріг у Тернопільській області, державним підприємством «Тернопільський облавтодор», управлінням превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Проведення рейдової перевірки відповідає наведеним вище положенням чинного законодавства, відповідачем правомірно при здійсненні габаритно-вагового контролю у спірному випадку перевірялась у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Пунктами 16, 18, 19 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Апелянт зазначає про відсутність методики виконання вимірювання навантажень та маси транспортнихщасобів. З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

На даний час методика у відповідності до пункту 19 Порядку № 879, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу Мінекономрозвитку не затверджена.

Проте, відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, у зв'язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного розрахунку.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як встановлено судом, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу, було встановлено, що навантаження на одиночну вісь - 9,20 т при допустимих 11 т, здвоєні осі - 25,85 т при дозволених 16 т, повна маса транспортного засобу становила 35,05 т.

Результати вимірювання вагових параметрів автомобіля марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 підтверджуються чеком зважування №3450 від 07.10.2016 року, та наведені у довідці № 127 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.10.2016 року, складеної за формою, передбаченою в додатку №4 Порядку №1007/1207, посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль та оператором вагового комплексу.

Крім того, зважування транспортного засобу марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснювалось за допомогою ваги автомобільної підкладної моделі AS у складі: вимірювального приладу №09-223 та вантажоприймальних платформ № 09-481 та №09-494, вироблених «ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI», Туреччина. Остання повірка ваг була здійснена 09.08.2016 року, що підтверджується підписом і відтиском повірочного клейма державного повірителя по експлуатації ваг та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-004348 від 09.08.2016 року. Крім того, 13.10.2010 року Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики видано сертифікат серії Б №005682, яким встановлено міжповірочний інтервал для вимірювальної техніки «Ваги автомобільні», зокрема, моделі AS не більше 1 року, а також засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань затверджено тип засобів вимірювальної техніки «Ваги автомобільні», в тому числі моделі AS, зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки під номером У 1694-09.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПП «Спецбудтранс» здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та є придатними до застосування.

Щодо доводів апелянта про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №127 від 07.10.2016 року не містить відомостей про технічні засоби, якими здійснювався габаритно-ваговий контроль, то така довідка складається за затвердженою формою, про що зазначено вище і не містить графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо.

Як встановлено судом, під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить ПП «Спецбудтранс», виявлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів, тому відповідачем визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку №879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

На виконання вищезазначених норм, у зв'язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 127 від 07.10.2016 року та визначено суму плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Суд відзначає, що оскаржуваний розрахунок виконаний відповідно до формули за наступними параметрами: П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де Рзм - 0; Рнв - 0,27+1,2=1,47 Євро/км (згідно ставок плати за проїзд перевищення осьових навантажень, зокрема, на здвоєну вісь перевищення становить 61,6 % (від 10 до 20 відсотків включно - 0,27 Євро/км; 0,15 Євро/км за кожні 5 наступних відсотків 8*0,15=1,2 Євро/км); Рг - 0; В - пройдена відстань 89 км; К - більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Отже, П = (0 + 1,47 + 0) х 89 км х 5 = 654,15 Євро (а. с. 40).

Що стосується доводів апелянта про те, що відповідачем не правильно визначено відстань перевезення, що вплинуло на розрахунок плати за проїзд, то суд зазначає наступне.

З показів свідка посадової особи управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області ОСОБА_4, яким 07.10.2016 року безпосередньо проводилась перевірка, вбачається, що під час проведення перевірки водієм транспортного засобу марки SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 в якості документа на вантаж була пред'явлена накладна № 442 від 07.10.2016 року, оригінал якої наданий позивачем для огляду суду першої інстанції, а копія долучена до матеріалів адміністративної справи. Зі змісту накладної вбачається, що вона видана сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Сидорівський Бровар», село Сидорів, Гусятинський район, Тернопільська область, у графі «кому» зазначено прізвище водія «Магаляс», Тернопіль, назва товару - щебінь.

Крім того, свідок ОСОБА_4 показав, що відомості щодо пункту навантаження та кінцевого пункту розвантаження визначалися з урахуванням відомостей накладної №442 від 07.10.2016 року та пояснення водія ОСОБА_3, а саме: перевезення вантажу здійснювалось по маршрут від села Сидорів Гусятинського району Тернопільської області на базу до села Біла Тернопільського району Тернопільської області. Дана інформація достеменно зазначена в акті ВОАДП № 005908 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, і такий акт підписаний водієм ОСОБА_3

Закон України «Про автомобільний транспорт» та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженінаказом Мінтрансу України №363 від 14.10.1997 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України за №128/2568 від 20.02.1998 року, визначають товарно-транспортну накладну обов'язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільнім транспортом.

Так, пунктом 11.1 Правил передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Оскльки товарно-транспортна накладна у водія була відсутня, а з наданої накладної на товар №442 від 07.10.2016 року не можливо встановити куди доставлявся товар, то суд першої інстанції вірно зазначив, що спеціалістом управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області правомірно було взято до уваги інформацію, надану водієм ОСОБА_3 про автомобільного перевізника та місце доставки вантажу.

Що стосується визначення такої розрахункової величини як відстань, то свідок ОСОБА_4 також пояснив, що вона обчислювалась за допомогою автомобільних карт Інтернет ресурсу, оскільки у даному випадку (за умови, коли відсутній належний документ на вантаж) територіальні органи Укртрансбезпеки позбавлені можливості у будь-який інший спосіб визначити маршрут та відстань перевезення вантажу, а позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження того, що відповідачем не правильно визначено маршрут (пункт розвантаження) чи відстань перевезення вантажу від села Сидорів Гусятинського району Тернопільської області до села Біла Тернопільського району Тернопільської області.

Після проведення габаритно-вагового контролю водій ОСОБА_5 відмовився розвантажувати вантаж (щебінь) та привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами. Таке право власника великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу передбачене в пункті 23 Порядку №879.

Враховуючи такі обставини плата за проїзд транспортного засобу ПП «Спецбудтранс» була визначена за пройдену частину маршруту та за частину, яку перевізник мав намір проїхати.

Щодо посилань апелянта на те, що він є лише власником транспортного засобу моделі SHAANXI, реєстраційний номер НОМЕР_1, і даний транспортний засіб на момент габаритно-вагового контролю перебував у фактичному користуванні фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 згідно договору на оренду машин та механізмів №091016 від 01.10.2016 року, то апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції.

Позивачем долучено до матеріалів справи договір від 01.10.2016 року, укладений між ПП «Спецбудтранс», в особі директора Логінської Г.Б., та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6, на оренду машин та механізмів № 091016 та акт прийому-передачі від 01.10.2016 року.

Про наявність такого договору водій ОСОБА_5 не повідомляв інспекторів управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області при проведені перевірки. Хоча з показів свідка ОСОБА_4 слідує, що таке питання з'ясовувалось, оскільки як пояснив свідок неодноразово в його службовій діяльності мали місце випадки, коли договір оренди надався суб'єктом господарювання значно пізніше під час вирішення органами Укртрансбезпеки питання відповідальності власника транспортного засобу з метою уникнення від відповідальності, а тому свідок при перевірці у водія завжди запитує чи не передано транспортний засіб в оренду.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 06.12.2016 року щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 останній сам здійснює діяльність у сфері вантажного автомобільного транспорту та надання в оренду вантажних автомобілів тощо.

Також накладна №442 від 07.10.2016 року на перевезення вантажу не містить жодних відомостей про те, що перевозився вантаж фізичної особи - підприємця ОСОБА_6

Згідно з пунктом 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Таким чином, саме позивач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену відповідачем суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Щодо недотримання відповідачем вимог Порядку №879 в частині не заборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення факту перевищення габаритного нормативного параметру, то судом першої інстанції вірно зазначено, що така бездіяльність відповідача не оскаржується позивачем та не впливає на правомірність оскаржуваного розрахунку плати за проїзд.

Крім того, відповідно до зазначеного Порядку №879, права вжиття заходів із затримання транспортного засобу покладене на відповідні підрозділи МВС, які також присутні при габаритно-ваговому контролі.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо проведення габаритно-вагового контролю та складання довідки №127 від 07.10.2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунку №7 від 07.10.2016 року плати за проїзд, а також сам розрахунок вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже є правомірними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Спецбудтранс» - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у адміністративній справі №819/1381/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді Н.В. Бруновська

І.І. Запотічний

Повний текст ухвали складено 21.02.2017р.