Справа № 826/7042/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2017 року № 826/7042/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до відповідача -1 відповідача -2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просить суд:

- визнати протиправним невизнання (відхилення) відповідачами в повному обсязі заявлених позивачем до ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог на суму 293 813,38 грн. та невнесення таких вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра»;

- зобов»язати відповідачів акцептувати (визнати) кредиторські вимоги позивача до ПАТ «КБ «Надра» на суму 293813,38 як вимоги кредитора 2 черги та внести їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» 2 черги.

У судовому засіданні представник позивача вказані позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача-1 позовні вимоги не визнав з підстав необґрунтованості та невмотивованості, зазначивши, що в другу чергу можуть бути включеними виключно вимоги щодо заробітної плати, в які не включаються вимоги щодо компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку.

При цьому представником відповідача-1 також відмічено, що на момент визначення суми заборгованості кожному кредитору та складення реєстру акцептованих вимог кредиторів рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2015 р. у справі №761/2975/15-ц не набрало законної сили з огляду на подання апеляційної скарги.

При цьому, як йдеться у запереченнях, лише після закінчення строку на складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, 12.01.2016 р. Апеляційним судом м. Києва ухвалено судове рішення у справі №761/2975/15-ц, а тому Уповноваженою особою правомірно відмовлено у включенні вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку з огляду на відсутність документів, підтверджуючих наявність заборгованості банку перед позивачем.

За результатами судового засідання, а також керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України, суд ухвалив розгляд даної адміністративної справи продовжити в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час письмового провадження до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно яких у задоволення позову слід відмовити серед іншого, зважаючи на відсутність законодавчо закріпленого обов»язку Фонду акцептувати та/або включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів вимог конкретного кредитора банку.

Отже, розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. №83 ПАТ «КБ» Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних, водночас відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) 05.02.2015 р. №26 з 06.02.2015 р. розпочата процедура виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ» Надра».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних від 23.04.2015 р. №85 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА» до 05.06.2015 р. включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкової Ірини Олександрівни до 05.06.2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05.06.2015 р. №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та індексації виплат.

Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що при звільненні Відповідач не провів з нею розрахунок у повному обсязі, оскільки їй не було виплачено додаткову заробітну плату, а саме компенсацію (оплату) за роботу у вихідні дні в грудні 2008 року та січні 2009 року, до виконання якої вона була спеціально залучена. Враховуючи подані уточнення, згідно заяви від 02 червня 2015 року, просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на її користь компенсацію оплати праці за роботу у вихідні дні у розмірі 2 202,87 грн., середній заробіток за час затримки по день розрахунку розрахунку з 13.02.2009 року по 02.06.2015 року у розмірі 289 489,89 грн., та індексацію виплат за період з березня 2009 року по квітень 2015 року у розмірі 1418,64 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2015 р. у справі №761/2975/15-ц (провадження №2/761/3104/2015) позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про стягнення сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та індексації виплат задоволено, стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (Код ) на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 293 111,40 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.01.2016 р. у справі №761/2975/15-ц (провадження №22-ц/796/292/2016) апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2015 р. - залишено без змін.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2015 р. вх. №1986 ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» із заявою про прийняття, розгляд та задоволення її грошових вимог до банку в розмірі 289 857,03 грн. які складаються із зобов»язань банку по виплаті сум, пов»язаних із трудовими відносинами та з оплатою праці, керуючись ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також включити зазначені вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

В якості додатків у вказаній заяві значаться: копії паспорту та ідентифікаційного номера, наказ від 13.02.2009 р. №88-п, розрахунок компенсації (оплати праці) за роботу у вихідні дні в грудні 2008 р.- січні 2009 р., розрахунок середнього заробітку за період з 13.02.2009 р. по 04.06.2015 р., розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати в зв»язку з порушенням строків її виплати за період з березня 2009 р. по травень 2015 р., таблиця індексації, розпорядження віце-президента банку від 25.12.2008 р. №549, розпорядження віце-президента банку №3, поточний звіт за операціями по картковому рахунку ОСОБА_1

Також позивачем вх. від 15.10.2015 р. №63164 скеровано на адресу Уповноваженої особи Фонду заяву, в якій просила надати довідку щодо включення в реєстр кредиторів.

Відповідно до наявної у справі копії довідки вих. від 13.11.2015 р. №22-7-29417 (а.с. 28) Уповноваженою особою Фонду позивачу повідомлено, що на підставі п. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги ОСОБА_1 не визнані в повному обсязі у зв»язку з непідтвердженням даних вимог фактичними балансовими даними та документами, що містяться у розпорядженні Уповноваженої особи Фонду.

Зазначена відмова, як вбачається, відповідно і стала підставою для звернення ОСОБА_1 із цим позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва за захистом порушених прав та інтересів у судовому порядку.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про задоволення вимог кредитора). Також, цим Законом регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно частини другої цієї правової норми, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (пункт 8).

Відносини, пов'язані з ліквідацією банків, врегульовані розділом VIII (статті 44 - 54) цього Закону.

Відповідно до частин другої - п'ятої статті 45 Закону фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити, зокрема, інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Статтею 48 Закону визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, які вона здійснює з дня свого призначення, до яких, зокрема, відноситься складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів визначені статтею 49 Закону.

Так, цією нормою права передбачено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Таким чином, з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Після закінчення 30 днів з дня опублікування вказаних відомостей уповноважена особа припиняє приймання вимог кредиторів. При цьому, протягом 90 днів з дня опублікування зазначених відомостей уповноважена особа повинна визначити суму заборгованості кожному кредитору, що вчасно заявив про свої вимоги, та віднести їх до певної черги погашення, або ж відхилити такі вимоги, в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявити в установленому законодавством порядку заперечення щодо них, і скласти реєстр акцептованих вимог, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Після затвердження вказаного реєстру на протязі 20 днів уповноважена особа Фонду зобов'язана сповістити кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, та й його приміщеннях у доступному для відвідувачів місці.

Як встановлено судом, відомості про ліквідацію Банку та призначення уповноваженої особи Фонду, у відповідності до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», опубліковані в газеті «Голос України» № 103 (6107) від 12.06.2015 р.

Водночас до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» із заявою про прийняття та задоволення кредиторських вимог на загальну суму 289857,03 грн. які складаються із зобов»язань з виплати сум, пов»язаних із трудовими відносинами та з оплатою праці, ОСОБА_1 звернулась 09.07.2015 р., тобто у межах встановленого ч. 5 ст. 45 вказаного Закону 30-тиденного строку, заявивши уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону №4452-VI, у редакції на час спірних правовідносин, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів визначені у ст. 49 цього Закону, за змістом якої Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Так, згідно з положеннями ст. 49 даного Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ч. 1).

Відповідно до ч. 2 цієї статті протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону №4452-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону, в чинній на час звернення позивача редакції, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

Вирішуючи дану праву по суті, суд зазначає, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Дана позиція, зокрема, підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 03.10.2012 р. №6-109цс12.

Попри наведене, в рамках спірних правовідносин вірним, на думку суду, є посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 р. № 9-рп/2013 у справі №1-18/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Так, зокрема, згідно позиції Конституційного Суду України, кошти, якi пiдлягають нарахуванню в порядку iндексацiї заробiтної плати та компенсацiї працiвникам частини заробiтної плати у зв'язку з порушенням строкiв її виплати, мають компенсаторний характер. Як складовi належної працiвниковi заробiтної плати цi кошти спрямованi на забезпечення реальної заробiтної плати з метою пiдтримання достатнього життєвого рiвня громадян та купiвельної спроможностi заробiтної плати у зв'язку з iнфляцiйними процесами та зростанням споживчих цiн на товари та послуги.

Згідно ж до висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 15.10.2013 р. №8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці", під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

А відтак, як вбачається, доводи відповідача-1 стосовно того, що чинне законодавство не надає йому права включати до другої черги вимоги щодо компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку, є помилковими та спростовуються наведеними вище положеннями.

Що ж до позиції відповідача-1 стосовно того, що на момент визначення суми заборгованості кожному кредитору та складення реєстру акцептованих вимог кредиторів рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2015 р. у справі №761/2975/15-ц не набрало законної сили з огляду на подання апеляційної скарги, то суд зауважує наступне.

Станом на дату оголошення пр затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» - 08.10.2015 р. - дане рішення дійсно, як вбачається, законної сили не набрало. Однак, на думку суду, оскільки банк виступав відповідачем у справі у справі №761/2975/15-ц, то Уповноваженій особі Фонду, яка діє від імені банку, повинно бути відомо про зміст згаданого судового рішення, котрим заявлені позивачем грошові вимоги до банку в частині сум, належних працівникові при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та індексації виплат в розмірі 293 111,40 грн., визнано законними.

При цьому час перегляду судової справи №761/2975/15-ц в апеляційному порядку, на переконання суду, не може вважатися обставиною, яка б зумовлювала порушення права позивача на отримання в майбутньому належних їй та присуджених судовим рішенням коштів, враховуючи при цьому, що фактично законність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2015 р. підтверджено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.01.2016 р. у справі №761/2975/15-ц (провадження №22-ц/796/292/2016).

Разом з тим, в ракурсі наведеного, суд вважає за доцільне відмітити, що в разі, наприклад, скасування рішення суду першої інстанції, що не набрало законної сили, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наділена п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону правом внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів як в частині збільшення, так і в частині зменшення кредиторських вимог.

Безпідставними також є доводи відповідача-1 стосовно пропуску позивачем встановленого КАС України строку для звернення до суду.

Зазначене підтверджується наявною у справі копією довідки вих. від 13.11.2015 р. №22-7-29417 (а.с. 28), в якій Уповноваженою особою Фонду позивачу повідомлено, що на підставі п. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги ОСОБА_1 не визнані в повному обсязі у зв»язку з непідтвердженням даних вимог фактичними балансовими даними та документами, що містяться у розпорядженні Уповноваженої особи Фонду. При цьому із позовом до суду в даній справі позивач звернулась 05.05.2016 р., тобто в межах 6-місячного строку.

В той же час, суд зауважує, що, формулюючи позовні вимоги у справі та прохаючи зобов»язати відповідачів визнати та внести до реєстру акцептованих вимог кредиторів кошти в сумі 293813,38 грн., позивачем не враховано, що наведеними вище рішеннями судів на її користь присуджено кошти у розмірі 293 111,40 грн..

А тому, вирішуючи дану справу по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог лише в частині коштів, що складають 293111,40 грн., оскільки, на думку суду, ці кошти підлягають включенню до 2 черги кредиторів.

Окрім наведеного, суд наголошує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів з дня свого призначення уповноважена особа Фонду.

Нормою п. 3 ч. 2 ст. 49 цього Закону передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду.

Частиною 3 ст. 49 Закону встановлено, що реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно ж до п. 12 ч. 5 ст. 12 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначення порядку складання та затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів належить до повноважень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Тобто, як вбачається, віднесення кредиторських вимог до тієї чи іншої черги шляхом складення реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього), належить до повноважень Уповноваженої особи Фонду, і лише після формування Уповноваженою особою Фонду реєстру акцептованих вимог кредиторів, такий реєстр (зміни до нього) підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

А відтак, виходячи із наведених положень, позовні вимоги щодо визнання протиправним невизнання (відхилення) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в повному обсязі заявлених позивачем до ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог та невнесення таких вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра», а також зобов»язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб акцептувати (визнати) кредиторські вимоги позивача до ПАТ «КБ «Надра» як вимоги кредитора 2 черги та внести їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» 2 черги, на думку суду, задоволенню в рамках даного позову не підлягають, в тому числі з огляду на їх передчасність.

Таким чином, з огляду на наведене, а також беручи до уваги здійснений судом аналіз законодавчих положень, та насамперед задля повного захисту інтересів позивача у даній справі, суд вважає за необхідне визнати протиправним невизнання (відхилення) Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюковою Іриною Олександрівною заявлених позивачем до ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог на суму 293 111,40 грн. та невнесення таких вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра»; а також зобов»язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкову Ірину Олександрівну акцептувати (визнати) кредиторські вимоги позивача до ПАТ «КБ «Надра» на суму 293 111,40 грн. як вимоги кредитора 2 черги та внести їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» 2 черги.

Отже, враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163, 267 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним невизнання (відхилення) Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюковою Іриною Олександрівною заявлених ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» кредиторських вимог на суму 293 111,40 грн. та невнесення таких вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

3. Зобов»язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкову Ірину Олександрівну акцептувати (визнати) кредиторські вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» на суму 293111,40 грн. як вимоги кредитора 2 черги та внести їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» 2 черги.

4. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України судовий збір в сумі 551,20 грн. (п»ятсот п»ятдесят одну гривню 20 коп.).

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська