Справа № 2а/2570/18/2011
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/18/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2011 р. м. Чернігів
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Заяць О.В.,
при секретарі Сапоненко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

05.01.2011 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність фінансового відділу військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому за період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року щомісячної 100% надбавки і надбавки за безперервну військову службу та зобов`язати фінансовий відділ військової частини НОМЕР_1 розрахувати, нарахувати та виплатити йому за період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року щомісячну 100% надбавку, передбачену Указом Президента України від 23.02.2002 року № 173, і надбавку за безперервну військову службу, передбачену Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем в порушення вимог Указів Президента України «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 23.02.2002 року № 173, «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу» від 05.05.2003 року № 389 в період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року йому не нараховувались та не випалачувались щомісячна 100% надбавка і надбавка за безперервну військову службу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату, та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав заперечення в яких зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про прокуратуру» Міністерство оборони України здійснює (наказами, розпорядженнями, вказівками) грошове забезпечення прокурорів, слідчих та інших працівників військових прокуратур. Майор юстиції ОСОБА_1 з 09.01.1998 року до 13.07.2010 року, перебуваючи у штаті військової прокуратури Чернігівського гарнізону, перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268 затверджено нові схеми посадових окладів усіх категорій органів прокуратури. Пункт 5 даної Постанови визначає, що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах складається з посадового окладу, інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, установлених у розмірах та порядку, що визначаються законодавством для військових. На зазначених осіб не поширюється дія Постанови Кабінету міністрів України від 07 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ. А тому відповідач вважає, що не передбачено виплати вказаній категорії таких щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: 100% надбавки (Указ Президента України від 23.02.2002 року № 173); надбавки за безперервну військову службу (Указ Президента України від 05.05.2003 року №389). Дана позиція викладена в спільному листі Генеральної Прокуратури України від 03.05.2006 року № 11/1/1-18-654 та Міністерства оборони України від 04.05.2006 року № 220/1867. В зв`язку з цим, відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача та спеціаліста, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 1997 року проходив службу у військовій прокуратурі Чернігівського гарнізону, де з липня 2005 року займав посаду старшого помічника військового прокурора, що підтверджується копією Послужного списку, особистий № У-522865. Під час проходження служби у військовій прокуратурі Чернігівського гарнізону позивач перебував на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 та в період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року йому не виплачувалась щомісячна 100% надбавка, передбачена Указом Президента України від 23.02.2002 року № 173, та надбавка за безперервну військову службу, передбачена Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2011 року № 6/45, наявною в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 46-1 Закону України «Про прокуратуру» військовослужбовці військових прокуратур у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять службу відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України. Соціальний та правовий захист позивача гарантується Конституцією України та Законами України. Так, ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268 (надалі Постанова № 268) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах та військовослужбовців, осіб начальницького складу, відряджених до органів державної влади та місцевого самоврядування, складається з посадового окладу, інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, установлених у розмірі і порядку, що визначаються законодавством для військовослужбовців.
Указом Президента України «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 23.02.2002 року №173 та Указом Президента України «Про надбавки військовослужбовцям Збройних сил України та Управління державної охорони України за безперервну службу» від 05.05.2003 року № 389 були запровадженні надбавки, які були встановлені та отримувалися позивачем під час проходження служби, до вступу в дію Постанови № 268. З 01.04.2006 року виплата зазначених надбавок позивачу була припинена.
Посилання відповідача на спільний лист Генеральної Прокуратури України від 03.05.2006 року № 11/1/1-18-654 та Міністерства оборони України від 04.05.2006 року № 220/1867, згідно якого, останні визначають непередбачуваними для осіб офіцерського складу військових прокуратур надбавок, встановлених Указами Президента України від 23.02.2002 року № 173 та від 05.05.2003 року № 389, є безпідставними, оскільки даний лист не є нормативно-правовим документом і не тягне за собою ніяких правових наслідків. Крім того, даний лист суперечить ч. 1 та 2 ст. 22 Конституції України, згідно з якою конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Таким чином, обсяг прав позивача стосовно отримання надбавок, які нараховувалися та виплачувалися раніше не може бути звуженим із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Окрім цього, вказаною постановою Кабінету Міністрів України не обмежується чинність Указів Президента України від 23.02.2002 № 173 та від 05.05.2003 № 389. Зазначені Укази Президента України втратили чинність лише з 01.01.2008 року, згідно з Указом Президента України «Про внесення зміни до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року N 379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України» від 18.12.2007 року № 1234. В зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що передбачені Указами Президента України від 23.02.2002 № 173 та від 05.05.2003 № 389 надбавки повинні були враховуватися до складу грошового забезпечення та виплачуватися позивачу.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність фінансового відділу військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року щомісячної 100% надбавки, передбаченої Указом Президента України від 23.02.2002 року № 173, надбавки за безперервну військову службу, передбаченої Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389.
Зобов`язати фінансовий відділ військової частини НОМЕР_1 розрахувати ОСОБА_1 за період з 01.04.2006 року по 31.12.2007 року щомісячну 100% надбавку, передбачену Указом Президента України від 23.02.2002 року № 173, та надбавку за безперервну військову службу, передбачену Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389.
Зобов`язати фінансовий відділ військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року щомісячну 100% надбавку, передбачену Указом Президента України від 23.02.2002 року № 173, та надбавку за безперервну військову службу, передбачену Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389.
Зобов`язати фінансовий відділ військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2007 року щомісячну 100% надбавку, передбачену Указом Президента України від 23.02.2002 року № 173, та надбавку за безперервну військову службу, передбачену Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Заяць