Справа № 234/11231/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Переверзєва Л.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року справа № 234/11231/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Василенко Л.А., Гайдара А.В., секретаря судового засідання Томах О.О., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 р. у справі № 234/11231/16-а (головуючий І інстанції Переверзєва Л.І.) за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» про визнання протиправними діянь розпорядника інформації, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», в якому просив, визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові у наданні запитуваної відкритої за режимом доступу публічної інформації згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI), Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII) та Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме: копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік наступних осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19; зобовязати відповідача надати позивачу протягом 5 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду в даній справі, декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік депутатів Краматорської міської ради: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 (а.с.2-6).

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 року задоволено позовні вимоги. Суд визнав протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», що виразилися у відмові у наданні запитуваної відкритої за режимом доступу публічної інформації, а саме копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік наступних осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19; зобовязав Публічне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» надати ОСОБА_2 декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік наступних осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 (а.с.160-163).

Відповідач, не погодившись з вказаною постановою подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції у звязку, з невірним застосуванням та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову якою відмовити в задоволені позовних вимог. Апелянт зазначає, що у відповідності до статті 13 Закону № 2939-VI він не є розпорядником інформації (а.с.170-176).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважають, що рішення суду першої інстанції винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність висновків суду наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, встановила наступне.

06 травня 2016 року ОСОБА_2 було направлено запит на інформацію до ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» про надання інформації у відповідності до Закону № 2939-VI, а саме декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік депутатів Краматорської міської ради: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які є діючими депутатами Краматорської міської ради (а.с.48-49).

Відповідач листом від 16.05.2016 року № 009/юр-696 відмовив позивачу у надані інформації, з тих підстав, що перелік осіб, які визнаються розпорядниками інформації для цілей Закону № 2939-VI, встановлений статтею 13 цього Закону, у даному випадку, з огляду на характер запитуваної інформації і зміст запиту, ПАТ «НКМЗ» не є розпорядником інформації, а відтак, не має обовязку щодо надання копій запитуваних документів. Також зазначено, що запитувана інформація не є суспільно необхідною інформацією, а запит не обґрунтовано. Крім того, зі змісту запиту вбачається, що ця інформація цікавить особисто запитувача для використання у своїх цілей (а.с.50).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що дії відповідача щодо ненадання запитуваної інформації є протиправними, оскільки порушують норми Конституції України та норми, що регулюють правовідносини щодо доступу до публічної інформації.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.

Частиною 2 статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону № 2657-XII, інформація - є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Як встановлено, частинами 1 та 2 статті 7 цього Закону, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону № 2657-ХІІ, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частини другої ст. 20 Закону № 2657-ХІІ, будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 34 Конституції України, гарантовано кожному право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Інформація про заробітну плату та інші виплати працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування є інформацією про фізичну особу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2939-VI, конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

У розумінні частини 1 та 2 статті 21 Закону № 2657-ХІІ, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини 6 статті 6 Закону № 2939-VІ не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про запобігання корупції» інформацією з обмеженим доступом та такою, що не підлягає відображенню у відкритому доступі, є зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження обєктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться обєкт).

За приписами частини 7 статті 6 Закону № 2939-VІ, обмеженню в доступі підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Це підтверджується положенням статті 5 Закону України «Про захист персональних даних», у якій йдеться про те, що не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, повязану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень, а також «не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на викладене у відносинах, повязаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону № 2939-VІ.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 60 Закону України «Про запобігання корупції», не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов'язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються цим Законом.

За підпунктом «б» пункту 1 статті 3 зазначеного Закону, суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зокрема, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Конституційний суд України рішенням від 20 січня 2012 року установив, що перебування особи на посаді, повязаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів-субєктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Розпорядження бюджетними коштами включає здійснення витрат з державного чи місцевого бюджету. Заробітна плата та інші виплати (премії, матеріальна допомога тощо) посадовим та службовим особам є витратами з бюджету.

Отже, не є конфіденційною інформація з декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, крім відомостей, зазначених в абзаці 4 частини 1 статті 47 вказаного Закону України «Про запобігання корупції»

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інформація про заробітну плату, премії, матеріальну допомогу, будь-які інші виплати з державного чи місцевого бюджету працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі і підлягає наданню на запит.

Згідно рішення Краматорської міської ради від 23.11.2015 року № 1/VII-01 «Про підсумки виборів міського голови, депутатів міської ради і визнання їх повноважень», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 почали повноваження новообраних депутатів Краматорської міської ради VII скликання.

Вищезазначені особи перебували в період 2015 року в трудових відносинах з позивачем, що не заперечувалось відповідачем в суді.

Отже, відомості, зазначені у декларації зазначених осіб не є конфіденційною і підлягає наданню на запит.

Колегія суддів стосовно посилання апелянта на те, що він не є розпорядником інформації та на те, що запитувана інформація не містить суспільний інтерес, зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 та ч. 3, 4 статті 13 Закону № 2939-VІ, до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

З урахуванням положень частини другої статті 29 Закону № 2657-XІІ, предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Перелік видів інформації, що може бути предметом суспільного інтересу, не є вичерпним.

Колегія суддів зазначає, що інформація стосується публічного діяча, може бути обмежена в доступі лише через серйозні обставини та високу ймовірність завдання істотної шкоди. Публічними діячами у цьому контексті можуть вважатись особи, які обіймають посади публічної служби (посади в державних органах, органах місцевого самоврядування) або користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Отже, інформація про задекларовані депутатами відомості, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру становить суспільний інтерес і є суспільно необхідною інформацією, яка підлягає оприлюдненню за запитом, а відповідач, до якого така декларація подана, є розпорядником публічної інформації.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач є представником засобів масової інформації.

Європейський суд у рішенні у справі «Угорська спілка громадянських свобод» проти Угорщини» (Tбrsasбg a Szabadsбgjogokйrt v. Hungary), заява № 37374/05, від 14 квітня 2009 року), визнавав, що завдання преси реалізується не тільки засобами масової інформації й професійними журналістами, а й громадськістю, яка має право на одержання інформації, що представляє суспільний інтерес.

Європейський суд визнавав важливість внеску громадянського суспільства в обговорення державних справ та вказав, що організації, які займаються проблемами у сфері прав людини, включаючи й захист права на свободу інформації, так само як і преса, може розглядатись як «сторожовий пес» суспільства. Беручи до уваги ці обставини, Європейський суд погодився з тим, що діяльність громадського обєднання за певних обставин потребує такого ж захисту з боку Конвенції, як і діяльність преси.

Разом з цим, як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується сторонами, ОСОБА_10 не перебував у трудових відносинах з відповідачем. Тобто, відповідач не володіє запитуваною інформацією щодо вказаної особи, отже не є розпорядником такої інформації. Позивачем в судовому засіданні підтверджено помилковість зазначення в запиті вказаної особи.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, зазначені апелянтом порушення неістотні та не вплинули на правильність ухвалення судом першої інстанції рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити по суті правильне судове рішення, виключивши з резолютивної частини рішення вказану особу.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 р. у справі № 234/11231/16-а задовольнити частково.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 р. у справі № 234/11231/16-а змінити.

Виключити в абзаці 2 та 3 резолютивної частини постанови Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 р. у справі № 234/11231/16-а вислів «ОСОБА_10А.»

В іншій частині постанову Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 р. у справі № 234/11231/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 16 лютого 2017 року

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_20