Справа № 814/2267/16
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2017 р. Справа № 814/2267/16

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Бондарь В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб,
прозобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання відповідача внести зміни до реєстру відшкодування вкладникам ПАТ «Імексбанк» для здійснення виплат, включивши до нього дані про відшкодування позивачу коштів у розмірі 169744,03 гривень, за вкладом за договором банківського рахунку фізичної особи від 17.08.09 №ПР-15255.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував посиланням на ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка гарантує кожному вкладнику банку - фізичній особі відшкодування коштів за його вкладом за рахунок Фонду у сумі, що не перевищує 200000 гривень, а також тим, що попереднім судовим рішенням (постанова МОАС від 26.10.15 №814/2654/15) Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» вже було зобовязано надати Фонду інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 169744,03 гривень за вкладом від 17.08.09. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів зазначену постанову суду виконав, але Фонд свої зобовязання не виконав.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтували тим, що 16.01.15 позивачем були проведені протиправні операції по дробленню свого депозиту та перерахування коштів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Зазначені перерахування відбулися всупереч постанови НБУ від 15.01.15 «Про віднесення банку до категорії проблемних». З цього приводу уповноважена особа Фонду звернулась з заявою до правоохоронних органів. Зазначені обставини, на думку відповідачів, дають підстави вважати правочин з перерахування коштів ОСОБА_4 на рахунки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 нікчемними в силу ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

17.08.09 ОСОБА_1, уклав з ПАТ «Імексбанк» договір банківського рахунку фізичної особи №ПР-15255, відповідно до якого на імя позивача було відкрито поточний рахунок в національній валюті №5004.

16.01.15 ОСОБА_1 здійснив перерахунок зі свого поточного рахунку у ПАТ «Імексбанк» на банківські рахунки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 200000 гривень.

15.01.15 постановою НБУ №16/67 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних» ПАТ «Імексбанк» було визнано проблемним строком на 180 днів, та були встановлені певні обмеження щодо його діяльності.

25.01.15 постановою НБУ №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» банк був віднесений до неплатоспроможних.

26.01.15 постановою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 27.01.15 процедуру виведення ПАТ «Імексбанк» з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію.

Станом на 27.01.15 залишок коштів на банківському рахунку №5004 на імя ОСОБА_1 у ПАТ «Імексбанк» складав 169744,03 гривень.

30.04.15 та 08.06.15 ОСОБА_1 звертався до уповноваженої особи Фонду з письмовим проханням включити його до реєстру на виплату вкладників банку, які мають право на виплату за рахунок Фонду, але відповідей на ці звернення не отримав.

26.10.15 постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №814/2654/15 задоволений позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» щодо не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Імексбанк» за договором банківського рахунку фізичної особи від 17.08.09 №ПР-15255 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних, а також зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» надати Фонду гарантування вкладів інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 169744,03 гривень за рахунок коштів цього Фонду ОСОБА_1 за договором банківського рахунку фізичної особи від 17.08.09 №ПР-15255.

01.03.16 ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду зазначена постанова МОАС залишена без змін.

29.02.16 Уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» направлено обґрунтування до Фонду гарантування вкладів «Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування», до якого включено ОСОБА_1

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб пропозиція Уповноваженої особи повернута для опрацювання.

ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування не включено.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.26 Закону (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на предявника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, субєкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом.

Відповідно до рішення №27 від 21.08.12 адміністративній ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про збільшення розміру відшкодування коштів за вкладами» розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб встановлено до 200 000 гривень.

Відповідач позбавлений можливості посилатися на нікчемність правочину ОСОБА_1 щодо розміщення свого вкладу ПАТ «Імексбанку» на суму 169744,03 гривень, оскільки судовим рішення, яке набрало законної сили (постанова МОАС від 26.10.15 по справі №814/2654/15) встановлено протиправність дій Уповноваженої особи щодо віднесення зазначеного правочину до нікчемного. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб також був відповідачем по тій справі, а тому ці обставини встановлені і щодо нього.

До того, у цьому випадку взагалі йде мова про кошти, внесені ОСОБА_1 ще 17.08.09, та які залишилася після здійснення ним перерахунків 400000 гривень на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Будь-які сумніві, підозри та розслідування за фактом здійснення позивачем перерахунків 16.01.15 коштів зі свого поточного рахунку, не можуть поставити під сумнів внесення позивачем на рахунок банку169744,03 гривень ще 17.08.09.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Відповідно до п.2, 3 Розділу ІІ Положення, Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

ОСОБА_6, ні Положення не передбачають можливості повернення Фондом його Уповноваженій особі уточненого переліку на доопрацювання.

Таким чином, враховуючи, що право позивача на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду вже визнано на підставі постанови МОАС від 26.10.16, Уповноваженою особою Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імекбанс» були виконанні всі дії та включено ОСОБА_1 до змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування, але такого включення не відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позов належить задовольнити у повному обсязі.

При цьому, суд звертає увагу, що постановою МОАС від 26.10.15 раніше було відмовлено у задоволенні аналогічних позовних вимог до Фонду, саме з мотивів їх передчасності, оскільки на той час Уповноваженою особою зміни до переліку вкладників в частині щодо ОСОБА_1 до Фонду ще не направлялись.

Оскільки, після ухвалення постанови від 26.10.15 ситуація суттєво змінилась, зазначена обставина не може бути перешкодою у розгляді зазначеної справи.

Крім того, суд вважає за необхідне також вказати про наступне.

Судом враховано, що згідно позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові від 16.02.2016 року у справі № 21-484а15 на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, суд вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі № 21-484а15 з огляду на наступне.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній Постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також частиною 1 вищевказаного Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З наведеного слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Разом з цим, частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дійсно встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Однак суд звертає увагу, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ОСОБА_7 є спеціальним, яким в свою чергу врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Водночас статтею 52 зазначеного Закону передбачено порядок та черговість задоволення кредиторських вимог, а саме: кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Системний аналіз вищевказаних положень, дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, що не заперечувалось відповідачами, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Водночас, суд звертає увагу на пункт 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» відповідно до якого адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене в сукупності, а також з метою дотримання положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі № 21-484а15 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ "Імексбанк" для здійснення виплат, включивши до нього дані про відшкодування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) коштів у розмірі 169744,03 грн. (сто шістдесят дев'ять тисяч сімсот сорок чотири грн. три коп.) за вкладом по договору банківського рахунку фізичної особи від 17.08.09 №ПР-15255.

3.Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір в сумі 551,20 гривень (п'ятсот п'ятдесят одна грн. двадцять коп.).

4. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 16.02.2017

Суддя В.В. Біоносенко