Справа № 804/1531/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 р. Справа № 804/1531/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В.
за участю:
представника позивача представника відповідача Савченко Г.В. Мельник В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Приватного підприємства фірми "МГТ" до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та скасування рішення №4 від 06.03.2015 р.,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2016р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016р. надійшла адміністративна справа №804/6385/15 за позовом Приватного підприємства фірма "МГТ" до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограда Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі при винесені рішення №4 від 06.03.2015р. та скасування рішення №4 від 06.03.2015 р.

У зазначеній справі постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства фірма "МГТ" до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограда Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі при винесені рішення №4 від 06.03.2015р. та скасування рішення №4 від 06.03.2015 р. - відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015р. апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма "МГТ" залишено без задоволення, а вищевказану постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із даним рішенням позивач звернувся з касаційної скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Вищезазначеною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2015р. касаційну скаргу Приватного підприємства фірма "МГТ" задоволено частково, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року скасовано, справу №804/6385/15 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справі присвоєно новий номер №804/1531/16.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду, за клопотанням відповідача, усною ухвалою суду від 23.05.2016р. здійснено заміну первинного відповідача по справі - Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограда Павлоградському районі Дніпропетровської області, на належного - Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні доводам викладеним у позовній заяві та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016р., просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала пояснення аналогічні доводам викладеним у запереченнях на адміністративний позов, зазначивши про правомірність нарахування пені за період з 29.05.2014р. по 19.01.2015р. у загальному розмірі 3008, 50 грн. згідно оскаржуваного рішення внаслідок несвоєчасної сплати (не перерахування) Приватним підприємством фірмою "МГТ" фінансових санкцій, застосованих до позивача за рішенням №111 від 16.04.2013р.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що Приватне підприємство фірма "МГТ" (далі-ППФ «МГТ», підприємство, платник, позивач) зареєстровано як юридичну особу від 13.10.1994р. та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі-єдиний внесок).

Станом на момент виникнення спірних правовідносин підприємство перебувало на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Павлограда Павлоградському районі Дніпропетровської області (правонаступник - Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області).

06.03.2015 р. відповідачем було прийнято рішення №4 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, у відповідності до якого пенсійним органом застосовано до ППФ «МГТ» фінансові санкції у вигляді нарахування пені у розмірі 3 008, 50 грн. за період з 29.05.2014р. по 19.01.2015р. внаслідок несвоєчасної сплати (несвоєчасне перерахування) страхувальникам страхових внесків.

Позивачем сплачено нараховані пенсійним органом зобов'язання згідно рішення №4 від 06.03.2015р., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжного доручення №556 від 08.12.2015р. на суму 2837, 55 грн. та платіжного доручення №557 від 08.12.2015р. на суму 170, 95 грн.

Нарахування грошових зобов'язань підприємства по сплаті єдиного внеску у вигляді пені за вказаним рішенням відбулось в результаті наступного.

Судом встановлено, що ППФ "МГТ" у судовому порядку були оскаржені рішення винесені Управлінням Пенсійного фонду України в м.Павлограда Павлоградському районі Дніпропетровської області, а саме: рішення №111 від 16.04.2013 р., рішення №9207/0730 від 07.05.2013 р., рішення №14517/09-10 від 07.06.2013 р., якими позивачу нараховано суми фінансових санкцій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного від 22.08.2013 р. у справі №804/8955/13-а у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "МГТ" до начальника Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Морозової Наталі Миколаївни про визнання незаконними дій та скасування рішень було відмовлено в повному обсязі, копія зазначеної постанови міститься в матеріалах справи.

ПП фірмою "МГТ" було оскаржено дану постанову по справі №804/8955/13-а в апеляційному порядку.

За результатами апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного від 22.08.2013 р.по справі №804/8955/13-а, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014 р. апеляційну скаргу ППФ «МГТ» було залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного від 22.08.2013 р.по справі №804/8955/13-а набрала законної сили - 29.05.2014р.

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України - судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правомірність оскаржуваних рішеньУправління Пенсійного фонду України в м.Павлограда Павлоградському районі Дніпропетровської області за №111 від 16.04.2013 р., №9207/0730 від 07.05.2013 р., №14517/09-10 від 07.06.2013 р. щодо застосування до ППФ «МГТ» фінансових санкцій встановлена Дніпропетровським окружним адміністративним судом у постанові від 22.08.2013р. по справі №804/8955/13-а та Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 29.05.2014р.

Отже обставини встановлені у вищезазначених судових рішеннях не потребують доказування, є встановленими і приймаються до уваги судом під час розгляду даної справи.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовується сторонами, що суми фінансових санкцій, застосованих до платника згідно рішення №111 від 16.04.2013 р. у загальному розмірі 12 802, 13 грн. сплачені ППФ «МГТ» лише 19.01.2015р., в той час як постанова суду, у якій вирішувалось питання щодо правомірності оскаржуваного рішення набрала законної сили - 29.05.2014р.

Наведені обставини стали підставою для нарахування позивачу пені в сумі 3008, 50 грн. (0,1 % на суми недоїмки і штрафних санкцій) за період з 29.05.2014 р. по 19.01.2015 р. згідно рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі за №4 від 06.03.2015 р.

Спірні правовідносини, які виникли у сторін за даним адміністративним позовом стосуються порядку обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особам сум єдиних внесків до Пенсійного фонду України, а також притягнення страхувальників до відповідальності у разі виявлення своєчасно не сплачених сум врегульовано Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VII та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України за N 21-1 від 19.12.2003р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 (у відповідній редакції), а також розділом 7 «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VII єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VII визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із частиною одинадцятою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VII (у редакції чинній на момент винесення пенсійним органом спірного рішення за №111 від 16.04.2013р.) - територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій (ч. 2 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

На недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 8 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

Нарахування пені, передбаченої частинами дев'ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій. У разі оскарження страхувальниками, банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій, вимоги про сплату недоїмки або рішення про накладення штрафу нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу Пенсійного фонду або позову до суду (ч. 12 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

Згідно із приписами ч. 13 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV - про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

Постановою Пенсійного фонду України N 21-1 від 19.12.2003р. (зареєстрована у Міністерстві юстиції України від 16 січня 2004 р. за № 64/8663) затверджено Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі- Інструкція №21-1).

Відповідно до п. 8.1 Інструкції №21-1: стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

У відповідності до п. 9.1 Інструкції №21-1 - до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Порядок нарахування та погашення пені врегульовано розділом 10 Іструкції №21-1.

Так, п. 10.1 Інструкції №21-1 передбачено, що на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку та розмірах, визначених цим пунктом.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно.

Документами, які є підставою для нарахування пені, є: документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати, - Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з позитивною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; вимога про донараховані суми страхових внесків за актами перевірок та узгоджене рішення про застосовані фінансові санкції (штрафи); рішення суду; документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; договорів про розстрочення (відстрочення) страхових внесків; Розрахунок суми страхових внесків з від'ємною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з від'ємною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з від'ємною сумою; рішення про виключення з Державного реєстру підприємств та організацій України; свідоцтво про смерть фізичної особи.

Слід зауважити, що пунктом 4 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (у редакції, яка діяла до 01.01.2011р.) було передбачено, що за донарахування територіальним органом ПФУ або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5% зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми. Із набранням чинності законом №2464-VI наведена вище норма матеріального права була скасована (п.п.12 п.11 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону).

Водночас відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VII - стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Виходячи з викладеного, заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а, отже, і накладений штраф за донарахування своєчасно не обчислених і не сплачених страхових внесків за звітні періоди застосовуються (стягуються) і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 4 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 р.

Підсумовуючи вищенаведене, суд першої інстанції при розгляді адміністративної справи №804/6385/15, з яким також погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до висновку про правомірність дій та оскаржуваного рішення пенсійного органу, яким ППФ «МГТ» нараховано пеню в розмірі 3008, 50 грн.

Підставою для скасування рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суд, а також для направлення адміністративної справи №804/6385/15 до суду першої інстанції на новий розгляд стало наступне.

Так, згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016р. (провадження №К/800/43685/15), вирішуючи даний спір, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили за несвоєчасну сплату недоїмки якого періоду до позивача застосовано фінансові санкції оскаржуваним рішенням та не з'ясували правової природи застосованих до позивача оскаржуваним рішенням №4 від 06 березня 2015 року фінансових санкцій та фінансових санкцій, застосованих до позивача рішенням від 16 квітня 2013 року №111 (чи входила до їх складу пеня за попередній період), із урахуванням того, що пунктом 10.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України заборонено нарахування пені на пеню.

Тому, на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року, враховуючи положення ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення предмету доказування, тобто обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі, судом встановлено наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області була проведена планова перевірка ППФ "МГТ' щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інші платежі, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державне соціального страхування за період з 01.01.2010р. по 01.01.2013р., за результатами якої пенсійним органом складено акт №36 від 12.03.2013р.

Перевірка проводилася шляхом співставлення даних по заробітній платі згідно відомості нарахування заробітної плати та даних звітів додаток 4, наданих до управління Пенсійного фонду України в М.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області в електронному вигляді.

Так, згідно даного акту при проведенні планової перевірки підприємства за період 2010-2012 роки відповідачем було виявлено відхилення зобов'язань платника за 2010 рік у вигляді заниження фактичних витрат на оплату праці за розміром 33,2%; 2% на суму 20 320,02грн., донараховано страхових внесків на суму 7152, 69грн. (в т.ч. за розміром 33,2% на суму 6746, 26грн. та за розміром 2% на суму 406,43грн.).

Відповідно до п. 4 ч. 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-1У та пп.9.3.4 п.9 Інструкції №21-1, Управлінням ПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області 16.04.2013р. було прийнято рішення № 111 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким застосовані фінансові санкції (безпені) у розмірі 12 802,13 грн. (за порушення, які вчинені у 2010 році).

З матеріалів справи вбачається, що незважаючи на набрання законної сили постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 р. у справі №804/8955/13-а 29.05.2014 р., штрафні санкції були сплачені позивачем лише 19.01.2015 р., що мало наслідком винесення відповідачем оскаржуваного рішення від 06.03.2015 р. №4, яким до позивача вирішено застосувати пеню у розмірі 3008,50 грн. (0,1 % на суми недоїмки і штрафних санкцій) за період з 29.05.2014 р. по 19.01.2015 р.

Сума пені за оскаржуваним рішенням пенсійного органу (3008, 50 грн.) розрахована відповідачем виходячи із загального розміру штрафної (фінансової санкції) за рішенням №111 від 16.04.2013р. (12 802, 13 грн.), в тому числі:

-по 33,2% - 12074,69 грн. (штрафна санкція) - нарахована пеня 2837,55 грн. за 235 дні прострочення;

-по 2% - 727,44 грн. (штрафна санкція) - нарахована пеня 170,95 грн. за 235 днів прострочення.

Таким чином, рішенням №4 від 06.03.2015р. Управлінням Пенсійного фонду України в М.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області нараховано пеню тільки на несвоєчасно сплачені штрафні (фінансові) санкції в сумі 12802,13 грн., тобто у даному випадку нарахування пені на пеню всупереч вимогам п. 10.4 Інструкції №21-1 не здійснювалось.

Оцінюючи докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що спірне рішення Управління Пенсійного фонду України в М.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області за №4 від 06.03.2015р., прийняте відповідачем на законних підставах та у спосіб передбачений чинним законодавством, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для визначення дій УПФУ в м.Павлограді та Павлоградському районі при винесенні оскаржуваного рішення №4 від 06.03.2015 р. №4 протиправними, як не вбачає підстав і для скасування зазначеного вище рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не було надано належних та достатніх доказів щодо неправомірності та необґрунтованості оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач діяв в порядку, в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, у зв'язку з чим підстави для скасування рішення про застосування фінансових санкцій за №4 від 06.03.2015р. - відсутні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову Приватного підприємства фірми "МГТ" до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі при винесені рішення №4 від 06.03.2015р. та скасування рішення №4 від 06.03.2015 р.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 04 липня 2016 року

Суддя Р.А. Барановський