Справа № 826/10438/16
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника відповідача - Барбух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М., Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М., Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06.08.2015, індексний номер №23468567 про проведення державної реєстрації від 02.07.2015 права власності за ОСОБА_3 на будинок літ. «А» загальною площею 423 кв.м., житловою 98,7 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 з присвоєнням реєстраційного номеру №00, прийнято на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, третя особа - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скляренко О.М. 06.08.2015 прийнято рішення, індексний номер №23468557 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 житлового будинку (літера «А»), за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 423 кв.м., житловою площею 98, 7 кв.м. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Зі змісту копії матеріалів реєстраційної справи судом вбачається, що підставою виникнення права власності на вказаний вище об'єкт житлової нерухомості є рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, ОСОБА_4 стверджує, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 №2-3188-1/09 присуджено на користь третьої особи будинок (літера А в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площа якого є значно меншою, аніж та, що зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, позивач зазначає, що по АДРЕСА_1 знаходиться орендована нею земельна ділянка, на якій збудовано новий будинок, що на даний час вводиться в експлуатацію.

При цьому, ОСОБА_4 звернула увагу на тому, що об'єкт нерухомості, право власності на який зареєстровано за третьою особою не існує взагалі, що підтверджується наявними документами в матеріалах справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 загальною площею 423 кв. м., де житлова площа становить 98, 7 кв.м. не був предметом розгляду Солом'янським районним судом міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09, на підставі рішення якого прийнято оскаржуване рішення в даній адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень є Закон України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

В силу положень частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з метою державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна третьої особою, зокрема, були подані наступні документи: рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 08.10.2010, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 29.04.2010, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 17.12.2014, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 19.03.2015, технічний паспорт від 30.01.2015.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що державний реєстратор при прийнятті оскаржуваного рішення не вчинив передбачені статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з метою належного з'ясування усіх істотних обставин, зокрема, реєстратором не вживались заходи щодо додаткового витребування документів, необхідних для державної реєстрації права власності.

Як слідує зі змісту рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09 судом розділено майно, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, з урахуванням ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 08.10.2010, наступним чином: ОСОБА_3 присуджено: ? земельної ділянки площею 0, 1000 га, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 квартири АДРЕСА_2; будинок (літера А в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; ОСОБА_4 присуджено: ? земельної ділянки площею 0, 1000 га, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1; ? квартири АДРЕСА_2; будинок (літера Ж в технічному паспорті), що знаходиться за адресою: . АДРЕСА_1.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 17.12.2014, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.03.2015 роз'яснено, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 виділено на праві приватної власності та визнано право власності на будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 виділено та визнано право власності на будинок під літерою «Ж» по АДРЕСА_1.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, при прийнятті вказаного рішення, судом було використано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 08.07.2005.

Так, відповідно до вказаного технічного паспорту, зокрема експлікації до плану будинку, вбачається, що площа частини приміщень по літ «А» становить 117, 9 кв.м., де житлова - 78, 2 кв. м., а підсобна - 39, 7 кв. м.

З огляду на викладене, рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09 за ОСОБА_3 було визнано право власності на будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 загальною площею 117, 9 кв.м., де житлова - 78, 2 кв. м., а підсобна - 39, 7 кв. м.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Разом з тим, як слідує з Єдиного державного реєстру прав, за третьою особою право власності зареєстровано на будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 загальною площею 423 кв. м., де житлова площа становить 98, 7 кв.м.

Попри це, будинок під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 загальною площею 423 кв. м., де житлова площа становить 98, 7 кв.м. не був предметом розгляду Солом'янським районним судом міста Києва від 03.02.2010 у справі №2-3188-1/09, на підставі рішення якого прийнято оскаржуване рішення в даній адміністративній справі.

Тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції, в даному випадку вбачається невідповідність відомостей в Державному реєстрі прав площі житлового будинку під літерою «А» за адресою: по АДРЕСА_1 технічному паспорту, що був використаний при розгляді справи Солом'янським районним судом міста Києва та прийнятті рішення про присудження ОСОБА_3 будинку (літера «А» в технічному паспорті), який знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1.

При цьому, колегія суддів бере до уваги той факт, що відповідно до довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації ПБ-2016 №1481 від 23.08.2016 житловий будинок літ «А» був зруйнований у 2009 році. Неврахування цих обставин призвело до прийняття неправомірного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2015.

Стосовно доводів апелянта, що позивачем не доведено, в чому саме, в даному випадку, полягає порушення її прав та інтересів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Київської міської ради ПР-8445 від 21.01.2016 вирішено вважати припиненим договір оренди земельної ділянки від 21.11.2008 №72-6-00546, укладений між Київської міської радою та громадянкою ОСОБА_4 на підставі рішення Київської міської ради від 15.03.2007 №345-13/1006 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель в споруд у Солом'янському районі м. Києва» з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку громадянином ОСОБА_3

При цьому, п. 1 вказаного вище рішення вирішено передати громадянину ОСОБА_3, за умови виконання пункту 2 цього рішення, у приватну власність земельну ділянку площею 0, 0320 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Солом'янському районі м. Києва із земель комунальної власності у зв'язку з набуттям права власності на майно (рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03.02.2010, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 08.10.2010, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 29.04.2010) (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, справа А-22105).

Так, на земельній ділянці, яка передана третій особі, з огляду на реєстрацію права власності на підставі оскаржуваного рішення, позивачем збудовано будинок, що підтверджується технічним паспортом від 10.08.2016, будівельним паспортом від 11.10.2016, проте останній станом на час вирішення спору по суті не введений в експлуатацію.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірне рішення впливає на права та охоронювані законом інтереси позивача, що спростовує зазначені вище доводи апелянта.

Таким чином, колегія суддів вважає даний адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Доводи, наведені відповідачем у апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 20 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.