Справа № 826/17146/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

01 лютого 2017 року м. Київ № 826/17146/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А., розглянувши в судовому засіданні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької Альони Павлівни, Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третіх осіб - дочірнього підприємства «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», ТОВ «Міжнародний офісно-готельний центр», ПАТ «Асвіо Банк» про скасування рішень державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької Альони Павлівни, Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третіх осіб - дочірнього підприємства «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062», ТОВ «Міжнародний офісно-готельний центр», ПАТ «Асвіо Банк» про скасування рішень державного реєстратора.

В судовому засіданні 01.02.2017 року представник позивача заявив клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якому просить:

- накласти арешт на майно товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний офісно-готельний центр» (місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 9/2, ), а саме:

групу нежитлових приміщень №3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

групу нежитлових приміщень №2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

групу нежитлових приміщень №1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Міжнародний офісно-готельний центр» (місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 9/2, ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження наступного майна:

групи нежитлових приміщень №3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

групи нежитлових приміщень №2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

групи нежитлових приміщень №1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

- накласти арешт на майно дочірнє підприємство «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» (місцезнаходження: 03067, м. Київ, вул. Вибозька, буд. 75/79, ), а саме:

групу нежитлових приміщень №4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

- заборонити дочірньому підприємству «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» (місцезнаходження: 03067, м. Київ, вул. Вибозька, буд. 75/79, ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження групи нежитлових приміщень №4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00).

В обґрунтування даного клопотання представник позивача зазначив, що внаслідок прийняття оскаржуваних рішень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцької Альони Павлівни на думку позивача поділено гуртожиток на 4 групи нежитлових приміщень із зміною цільового призначення та фактично виведено майно з-під мораторію, який накладений п. 3 розділу VIII прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», що створило можливість для відчуження трьох груп нежитлових приміщень третій особі.

На думку позивача, подальше відчуження житлових та/або нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 75/79 матиме своїм наслідком порушення права позивача на можливість приватизації кімнати в гуртожитку та його права на проживання в гуртожитку та, як наслідок, неможливість відновлення вказаних прав.

Вирішуючи клопотання по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року N 84 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 р. за N 778/27223) гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Згідно з ст. 6 Житлового кодексу Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Пунктом 1 визначено, що Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві (далі - Положення №781/1645) визначає механізм реалізації права на переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові, якщо це не заборонено законодавством, і є обов'язковим для фізичних та юридичних осіб, які мають намір перевести житлове приміщення (житловий будинок) у нежитлове у місті Києві.

Відповідно до п. 1.3 Положення №781/1645 переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові здійснюється шляхом подання повідомлення до центру надання адміністративних послуг про свої наміри щодо переведення житлового приміщення (житлового будинку) у нежитлове без визначення функціонального призначення.

Згідно з п. 3.1 Положення №781/1645 на переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові без визначення їх функціонального призначення (використання) мають право особи, які є Власниками таких об'єктів.

Як зазначає позивач, гуртожиток, розташований за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 75/79 поділено на 4 об'єкти нерухомого майна - 3 об'єкти - нежитлові приміщення, 1 - житлові приміщення), а відтак його частину переведено у нежитлове приміщення без визначення функціонального призначення.

При цьому, позивач стверджує, що дозвіл Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на переведення житлового приміщення (квартири, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) ДП «Автомобіліст» ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062» не отримувало.

Відповідно п. 3.2.3 Положення №781/1645 переведення житлового приміщення у нежитлове може бути здійснено лише за умови, якщо власник та його сім'я забезпечені житловою площею за нормою, визначеною законодавством, та якщо у цьому житловому приміщенні ніхто не проживає.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на момент звернення до суду з даним позовом в гуртожитку проживає більш ніж 400 осіб, в тому числі і ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 117, 118 КАС України, якими врегульовано питання та порядок, у даному випадку, вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що нормами КАС України не передбачено можливість суду у якості вжиття заходів забезпечення позову заборонити особі, яка не є суб'єктом владних повноважень, вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, що зазначений позивачем у відповідному клопотанні.

Водночас, наявні матеріали справи станом на момент розгляду заявленого клопотання свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які гарантовані зокрема ст. 41 Конституції України.

На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 6 вказаного Закону визначено систему органів та суб'єкти, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

З урахуванням вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони всім державним реєстраторам, в розумінні вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», приймати рішення та вносити відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно: групи нежитлових приміщень №1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00); групи нежитлових приміщень №2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00); групи нежитлових приміщень №3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00); групи нежитлових приміщень №4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00).

За таких обставин, заявлене клопотання позивача підлягає задоволенню в частині.

Керуючись ст. 117, 118, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 (03067, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 75/79, кімн. 11, ідентиф. код НОМЕР_1) про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.

Заборонити всім державним реєстраторам, в розумінні вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», приймати рішення та вносити відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно:

- групи нежитлових приміщень №1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

- групи нежитлових приміщень №2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

- групи нежитлових приміщень №3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00);

- групи нежитлових приміщень №4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) до набрання рішення у даній справі законної сили.

В іншій частині клопотання відмовити

Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалу направити для виконання сторонам у справі.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» до 01.02.2020 р.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов