Справа № 815/6155/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6155/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Одеський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (Біляївське відділення), в якому позивач з урахуванням заяви від 23.01.2017 року про уточнення підстав позову просить:

- визнати протиправними дії Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) щодо винесення оскаржуваних податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 41970-15 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб код платежу 18011000 за період 2016р. у розмірі 25000 грн., та податкової вимоги від 01.11.2016 року № 4765-17 про термінову сплату ОСОБА_1 суми податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями - транспортний податок з фізичних осіб, станом на 31.10.2016 року у розмірі 25000 грн.;

- скасувати податкове-повідомлення рішення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) від 30.06.2016 року № 41970-15 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб код платежу 18011000 за період 2016р. у розмірі 25000 грн.;

- скасувати податкову вимогу від 01.11.2016 року № 4765-17 Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) про термінову сплату ОСОБА_1 суми податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями - транспортний податок з фізичних осіб, станом на 31.10.2016 року у розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08.08.2016 року нею було отримано податкове-повідомлення рішення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) від 30.06.2016 року № 41970-15 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб код платежу 18011000 за період 2016р. у розмірі 25000 грн. За результатами оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ГУ ДФС в Одеській області та до ДФС України, податкове-повідомлення рішення від 30.06.2016 року № 41970-15 залишено без змін, а скарги без задоволення. Позивач зазначила, що разом із рішенням ДФС України від 08.11.2016 року вона отримала податкову вимогу Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) від 01.11.2016 року № 4765-17 про нарахування станом на 31.10.2016 року суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. Позивач категорично не погоджується з вищевказаними податковим повідомленням-рішенням і податковою вимогою та вважає, що вони підлягають скасуванню, а також вважає дії відповідача щодо їх прийняття протиправними, оскільки її автомобіль не відноситься до об'єктів оподаткування, передбачених ст.267 Податкового кодексу України, а грошове зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. не є узгодженим. Крім того, позивач зазначив, що оскільки рішення Одеської міської ради від 03.02.2016 року № 257-VII, яким внесено зміни до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015 року № 6257-VI "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку", набрало чинності 12.02.2016 року, саме 2016 рік є базовим (звітним) періодом для оподаткування транспортним податком з об'єкту, який належить позивачу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з наведених вище підстав, зазначивши при цьому, що її посилання в позові на рішення Одеської міської ради є помилковим, оскільки позивач зареєстрована в с.Великий Дальник Біляївського району Одеської області, та зазначила, що Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області рішення про встановлення транспортного податку на 2016 рік взагалі не приймалося, що підтверджується відповіддю вказаної Ради від 02.02.2016 року № 81 на звернення ОСОБА_1 Протиправність дій відповідача з винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення представник позивача обгрунтовувала тим, що відповідач прийняв це рішення за відсутності даних про середньоринкову вартість автомобіля позивача, який не є об'єктом оподаткування. Протиправність дій відповідача щодо прийняття податкової вимоги представник позивача обгрунтовувала тим, що податкова вимога були винесена на неузгоджене грошове зобов'язання, оскільки позивач у передбачений п.56.19 ст.56 ПК України місячний строк після закінчення процедури адміністративного оскарження звернулася до суду з даним позовом, та відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України грошове зобов'язання вважається неузгодженим до набрання судовим рішенням законної сили.

Повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач у судове засідання 14.02.2017 року не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, зазначивши, що заперечення проти позову підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.01.2017 року позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у письмових заперечення, які обґрунтовані тим, що згідно пп.267.3.1 п.267.3 та п. 267.4 ст.267 Податкового кодексу України на підставі отриманих від підрозділів ДАІ МВС України даних щодо об'єктів оподаткування, ОСОБА_1 залучено до оподаткування транспортним податком за 2016 рік та Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 41970-15 на суму 25000 грн. Відповідач вважає, що оскільки позивачем не надано відповідних підтверджень від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку щодо середньоринкової вартості автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2967 см. куб., який належить на праві власності ОСОБА_1, вказаний автомобіль є об'єктом оподаткування за 2016 рік. Також відповідач зазначив, що позивачу відповідно до норм ПК України була направлена податкова вимога № 4765-17 від 01.11.2016 року. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 41970-15 та податкова вимога від 01.11.2016 року є правомірними, а доводи та позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачу з 04.11.2014 року на праві власності належить легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель - ТOUAREG, тип пального - дизель, колір - білий, 2014 року випуску, об'єм двигуна - 4267, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Відповідно до звіту про незалежну ринкову оцінку вартості зазначеного транспортного засобу позивача, складеного ТОВ «Ріал Експерт Плюс», ринкова вартість автомобіля позивача з пробігом 142462 км становить 862778 грн. (дата оцінки - 07.11.2016 року).

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку в розділі «транспортні засоби: розрахунок вартості», середньориноква вартість легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель - ТOUREG, 3,0, внутрішнього згорання, дизель, АТ, 2014 року випуску, з пробігом 121000 км - становить 765024,12 грн.(дата розрахунку - 17.08.2016 року).

30.06.2016 року Біляївським відділенням Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 41970-15, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач подала до ГУ ДФС в Одеській області первинну скаргу, за результатом розгляду якої ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення від 29.09.2016 року № 1167/В/15-32-10-01-08, яким податкове повідомлення-рішення № 41970-15 від 30.06.2016 року залишено без змін, а первинну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Рішенням ДФС України від 28.10.2016 року № 11388/13/99-99-11-02-01-14 за результатами розгляду повторної скарги ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення Біляївського відділення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 41970-15 від 30.06.2016 року та рішення ГУ ДФС в Одеській області про результати розгляду первинної скарги від 29.09.2016 року № 1167/В/15-32-10-01-08 залишені без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

01.11.2016 року Біляївським відділенням Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_1 виставлено податкову вимогу № 4765-17 по транспортному податку з фізичних осіб на суму 25000 грн.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положенням пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України було визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому, Законом України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року, було внесено зміни до Податкового кодексу України, у зв'язку з чим пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України (з урахуванням змін, внесених Законом України від 24.12.2015 року № 909-VIII щодо об'єкта оподаткування), власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, є платниками транспортного податку.

Таким чином, оскільки середньоринкова вартість транспортного засобу позивача становить 765024,12 грн. (інформація з веб-сайту Мінекономрозвитку), що є меншим ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року (1378 грн. х 750 = 1033500 грн.), суд дійшов висновку, що вищезазначений автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком згідно положень п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що позивачем не надано відповідних підтверджень від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку щодо середньоринкової вартості його автомобіля, тому вказаний автомобіль є об'єктом оподаткування за 2016 рік - оскільки саме відповідач був зобов'язаний розрахувати за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, середньоринкову вартість автомобіля позивача для того, щоб визначити, чи є цей автомобіль об'єктом оподаткування згідно критеріїв, встановлених пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Натомість відповідач середньоринкову вартість автомобіля позивача взагалі не розрахував та не міг розрахувати за відсутності в нього відомостей про пробіг транспортного засобу, який є одним з критеріїв, що використовується для такого розрахункую

Судом встановлено, що інформація про пробіг транспортного засобу відповідачем у позивача не запитувалася.

Відповідно до пп. 12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Судом встановлено, що Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області рішення про встановлення на її території транспортного податку на 2016 рік не приймалося, що вбачається з листа голови Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 81 від 02.02.2017 року.

Згідно з пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Пунктом 10.2 ст.10 Податкового кодексу України встановлено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Таким чином, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що транспортний податок не може бути визнаний обов'язковим до сплати на території Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області у зв'язку з тим, що даною радою не приймалося відповідне рішення про встановлення транспортного податку на 2016 рік, оскільки згідно пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, такий податок до прийняття рішення справляється виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням його мінімальної ставки.

Згідно з абз.2 п.56.4 ст.56 Податкового кодексу України, обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Біляївського відділення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 30.06.2016 року № 41970-15, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн. - підлягає скасуванню, як протиправне, оскільки транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування у розумінні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Оскільки зазначене податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 41970-15 Біляївського відділення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області визнається протиправним та скасовується судом, податкова вимога Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) від 01.11.2016 року № 4765-17 також є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки була виставлена позивачу на підставі протиправного податкового повідомлення-рішення.

Суд також вважає обгрунтованими доводи позивача про протиправність дій відповідача з винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення оскільки відповідач прийняв це рішення за відсутності даних про середньоринкову вартість автомобіля позивача, який не є об'єктом оподаткування.

Також суд погоджується з доводами позивача про протиправність дій відповідача щодо прийняття податкової вимоги, яка була винесена на неузгоджене грошове зобов'язання, оскільки позивач у передбачений п.56.19 ст.56 ПК України місячний строк після закінчення процедури адміністративного оскарження звернулася до суду з даним позовом, та відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України грошове зобов'язання вважається неузгодженим до набрання судовим рішенням законної сили.

Тому в порушення п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України Роздільнянська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області виставила позивачу податкову вимогу на неузгоджене грошове зобов'язання.

За таких обставин, дії відповідача щодо прийняття ним оскаржуваних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги підлягають визнанню протиправними.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд згідно ч.1 ст.94 КАС України присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) щодо винесення оскаржуваних податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 41970-15 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб код платежу 18011000 за період 2016р. у розмірі 25000 грн., та податкової вимоги від 01.11.2016 року № 4765-17 про термінову сплату ОСОБА_1 суми податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями - транспортний податок з фізичних осіб, станом на 31.10.2016 року у розмірі 25000 грн.

Скасувати податкове-повідомлення рішення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) від 30.06.2016 року № 41970-15 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб код платежу 18011000 за період 2016р. у розмірі 25000 грн.

Скасувати податкову вимогу від 01.11.2016 року № 4765-17 Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) про термінову сплату ОСОБА_1 суми податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями - транспортний податок з фізичних осіб, станом на 31.10.2016 року у розмірі 25000 грн.

Стягнути судові витрати у сумі 1653,60 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят три гривні 60 копійок) з Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлений 20.02.2017 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.