Справа № 2а-101/11/0970
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"21" лютого 2017 р. Справа № 2a-101/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гундяка Т.Д.,

представника третьої особи Костишина В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача щодо позовних вимог від 21.02.2017 року (вх.. № 1552/17 від 21.02.2017 року)

в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації

про визнання незаконними дій та бездіяльності, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, про визнання постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02.03.2006 року з примусового виконання судового рішення за виконавчим листом від 06.02.2006 року № 2-196 про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - незаконною та скасування цієї постанову; про визнання рішень, дій та бездіяльністі посадових осіб ДВС Івано-Франківської області щодо невиконання судового рішення згідно виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 06.02.2006 року № 2-196 про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди неправомірними.

Вказані позовні вимоги в цій адміністративній справі розглядаються згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року.

21.02.2017 року позивач подав через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву щодо позовних вимог від 21.02.2017 року (вх. № 1552/17 від 21.02.2017 року). У вказаній заяві позивач просить розглядати позовні вимоги в редакції від 20.01.2011 року.

Позивач в судовому засіданні підтримав вказану заяву.

Представник відповідача заперечив проти прийняття до розгляду заяви позивача від 21.02.2017 року. Надав пояснення суду про те, що позивач фактично подав заяву про зміну позовних вимог, оскільки просить розглядати позовні вимоги в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 20.01.2011 року. Вважає, що позовні вимоги, викладені в пунктах 1-5, 8 заяви від 20.01.2011 року не можуть бути згідно статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України прийняті до розгляду, оскільки ними позивач одночасно змінює як предмет, так і підстави позову, тобто заявляє нові позовні вимоги. Щодо позовних вимог, викладених в пунктах 6, 7 заяви від 20.01.2011 року, то представник відповідача пояснив про те, що ці позовній вимоги й розглядаються судом в адміністративній справі згідно ухвали суду від 27.12.2016 року.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача підтримав заперечення та міркування представника відповідача щодо заяви позивача.

Суд розглянувши подану заяву позивача, встановив таке.

Відповідно до частини 1 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Таким чином, з огляду вказані положення процесуального закону, можна дійти висновку про те, що збільшення або зменшення розміру позовних вимог допускається протягом всього часу судового розгляду справи, тоді як зміна підстав або предмету адміністративного позову можлива лише до початку судового розгляду справи по суті. При цьому, слід врахувати, що предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, розмір позовних вимог - це кількісна характеристика позовних вимог, підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Збільшення або зменшення розміру позовних вимог передбачає зміну вимог у певному кількісному (цифровому) еквіваленті. Доповнення ж позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову. Зміна (збільшення або зменшення) позовних вимог повинна стосуватися тих спірних правовідносин, які вже винесені на розгляд і вирішення суду. Нею не повинно підмінюватися подання нового адміністративного позову. Суд при вирішенні питання про задоволення клопотання про зміну позовних вимог повинен визначити (перевірити), чи така зміна предмету або підстав позову зроблена в межах спірних правовідносин. В той же час заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені Кодексом адміністративного судочинства України для позовних заяв.

Суд встановив, що позивач просить розглянути позовні вимоги в редакції від 20.01.2011 року. Такі позовні вимоги викладені в заяві від 20.01.2011 року (вх. № 428 від 20.01.2011 року). В заяві від 20.01.2011 року позивач вказав вісім позовних вимог.

Так, в пункті 1 заяви від 20.01.2011 року, позивач просить суд встановити, що 19.01.2006 року, на дату набуття чинності рішення Івано-Франківського міського суду від 01.08.2005 року про стягнення на користь позивача з УКБ ОДА середнього заробітку та моральної шкоди в УКБ ОДА, не було жодної посадової особи, не могло бути (боржника) сторони виконавчого провадження та не могло бути ліквідаційної комісії УКБ ОДА.

Суд розглянувши заяву позивача в цій частині, дійшов висновку, що вона містить новий предмет та підстави позову, оскільки не стосується спірних правовідносин, що є предметом даного судового розгляду: правомірності дій, рішень державного виконавця у виконавчому провадженні, а саме правомірності дій державного виконавця щодо виконання судового рішення згідно виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 06.02.2016 року № 2-196 та правомірності прийняття постанови від 02.03.2006 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу Івано-Франківського міського суду від 06.02.2016 року № 2-196. При цьому, вищезгадана позовна вимога заявлена не до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, а фактично до нового відповідача - УКБ ОДА.

Також суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 1 статті 137 КАС України, заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв, що передбачені статтею 106 КАС України. В свою чергу, пунктом 4 частини 1 статті 106 КАС України встановлено, що у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, відповідно до частини 4 статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Як видно зі змісту наведеної позовної вимоги, ОСОБА_1 просить суд встановити на вказану дату певні обставини, що по суті є вимогою про встановлення юридичного факту, розгляд яких згідно частини 2 статті 17, частини 4 статті 105, пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України не віднесено до компетенції адміністративного суду, а такі способи захисту порушеного права не відповідають вимогам вказаних норм процесуального закону.

Аналогічні зауваження щодо недотримання вимог частини 1 статті 137, пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України стосуються також заявлених ОСОБА_1 таких позовних вимог:

- пункт 2 заяви від 20.11.2011 року, в якій зазначено таку вимогу: встановити, що все майно, права та обов'язки передані Управлінням капітального будівництва облдержадміністрації правонаступнику - Головному управлінню будівництва архітектури та житлово-комунального господарства облдержадміністрації до 19.01.2006 року, до набуття чинності рішення Івано-Франківського міського суду від 01.08.2005 року про стягнення на користь позивача з УКБ ОДА середнього заробітку та моральної шкоди;

- пункт 3 заяви від 20.01.2011 року, в якій зазначено таку вимогу: встановити, що залишок коштів, що були зароблені Управлінням капітального будівництва облдержадміністрації на власне утримання (3/плата, інші видатки) передані 30.12.2005 року Управлінням капітального будівництва ОДА правонаступнику - Головному управлінню будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства облдержадміністрації;

- пункт 5 заяви від 20.01.2011 року, в якій зазначено таку вимогу: встановити те, що у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (ЄДРПОУ) не існує, законом встановленого запису, про призначення ліквідаційної комісії УКБ ОДА. Також визнати незаконним розміщення 30.09.2005 року у «Бюлетені державної реєстрації» повідомлення про ліквідаційну комісію УКБ ОДА.

Що стосується вимог, зазначених в пунктах 4 та 8 заяви від 20.01.2011 року, а саме в яких позивач просить суд: п. 4 встановити, що державний виконавець постановив 20.02.2006 року постанову про відкриття виконавчого провадження з порушенням строку, що встановлений законом (зумовлено порушенням посадовими особами ДВС строків передачі виконавчого листа № 2-196 до державного виконавця та порушенням головним державним виконавцем строків відкриття виконавчого провадження з порушенням про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року); п. 8 - замінити боржника - Управління капітального будівництва облдержадміністрації на його правонаступника - Головне управління регіонального розвитку та будівництва Івано-Франківської облдержадміністрації, - то суд вважає, що вказані вимоги не відповідають способам захисту порушеного права, передбаченим частиною 4 статті 105, пунктом 4 частини 1 статті 106 КАС України. Окрім цього, вимога п. 8 заяви від 20.01.2011 року по суті є заявою процесуального характеру про заміну сторони у виконавчому провадженні, яка розглядається не в позовному порядку, а в порядку статті 264 КАС України.

Щодо решти позовних вимог, вказаних позивачем в заяві від 20.01.2011 року, а саме: пункти 6 та 7, якими позивач просить суд: визнати постанову головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02.03.2006 року по невиконаному виконавчому листу від 06.02.2006 року № 2-196 про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - незаконною та скасувати цю постанову; визнати рішення, дії та бездіяльність посадових осіб ДВС Івано-Франківської області щодо невиконання судового рішення, згідно виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 06.02.2006 року № 2-196 про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - неправомірними, - то суд вказує на те, що такі позовні вимоги повністю відповідають позовним вимогам, які прийняті судом до розгляду згідно ухвали суду від 27.12.2016 року та перебувають в провадженні судом станом на початок судового засідання 21.02.2017 року. З огляду на вказане, заява позивача від 20.01.2011 року підлягає прийняттю до розгляду в частині вимог, вказаних в пунктах 6, 7.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку заяву позивача прийняти до розгляду в частині вимог, вказаних в пунктах 6, 7 заяви від 20.01.2011 року. Заяву позивача в частині вимог, які вказані в пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 8 заяви від 20.01.2011 року, з огляду на положення частини 1 статті 137 КАС України, суд дійшов висновку повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 17, 105, 106, 137, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача прийняти до розгляду в частині вимог, вказаних в пунктах 6, 7 заяви від 20.01.2011 року, а саме: визнати постанову головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02.03.2006 року по невиконаному виконавчому листу від 06.02.2006 року № 2-196 про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - незаконною та скасувати цю постанову; визнати рішення, дії та бездіяльність посадових осіб ДВС Івано-Франківської області щодо невиконання судового рішення, згідно виконавчого листа Івано-Франківського міського суду від 06.02.2006 року № 2-196 про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - неправомірними.

Заяву позивача в частині вимог, які вказані в пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 8 заяви від 20.01.2011 року, повернути позивачу.

Ухвала суду окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Ухвала складена в повному обсязі 21.02.2017 року.