Справа № 753/17124/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Сорочка Є. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспекторів 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Конончука І. В. та Верни Дениса Сергійовича, управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Департамент патрульної поліції про визнання незаконним та скасування рішення в справі про адміністративне правопорушення, визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до інспекторів 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Конончука І. В. та Верни Дениса Сергійовича, управління патрульної поліції в місті Києві про визнання протиправними дій; визнання незаконною та скасування постанови серії ПС3 № 011238 від 21.06.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення; закриття провадження у справі; стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1494, 00 грн.; стягнення моральної шкоди в розмірі 8500, 00 грн.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії інспекторів 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Конанчука І. В. та Верна Д. С. щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії ПС3 №011238 від 21.06.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Стягнуто з управління патрульної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 1494, 00 грн.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на її думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 195 КАС України справа переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.06.2016 року інспектором 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Києві Конончуком І. В. у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було затримано транспортний засіб Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1, як такий, що суттєво перешкоджав руху пішоходам, на підставі ст. 122 ч.3 КупАП. Власника транспортного засобу не встановлено (а. с. 25).

На підставі вказаного акту 21.06.2016 року у відношенні позивача інспектором 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Києві Верна Д. С. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №011238, з фабули якої вбачається, що ним встановлено, що 21.06.2016 року о 14.45 год. позивач в м. Києві по вул. Липській, 19/7 здійснив зупинку на пішохідному переході (близько 10 метрів) чим суттєво заважав руху пішоходам, чим порушив п.15.9(г) Правил дорожнього руху України, у зв`язку із чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП (а. с. 26, 74).

Вказаною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 510, 00 грн.

Частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, міліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 9.9 розділу 9 Правил зупинка забороняється: на залізничних переїздах; на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився; у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

У відповідності до вимог статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з фотокопій, наявних в матеріалах справи, автомобіль позивача знаходився на пішохідному переході у положенні, що перешкоджало пішоходам розпочати або закінчити рух по ньому (а. с. 80 - 81).

Відтак, на думку колегії суддів, зупинка автомобіля суттєво перешкоджала руху пішоходів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказаним доказам оцінки в мотивувальній частині рішення не надав та їх не спростував.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про доведеність наявними в матеріалах справи доказами вини позивача.

Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 цього Кодексу передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Положеннями статті 222 цього Кодексу передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про правопорушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені частиною першою статті 122 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статей 249, 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Приписами частин другої, четвертої, шостої статті 258 Кодексу передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 283 Кодексу розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Положеннями статті 285 Кодексу передбачено, зокрема, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку.

У відповідності до ч. 4 Р. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч. 5 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак, доводи суду першої інстанції про необхідність складення протоколу є помилковими.

У відповідності до ч. 2 Р ІІІ постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. І Р. ХІІ Інструкції тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 2652 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Щодо складення оскаржуваної постанови за місцем вчинення правопорушення, а не на місці його вчинення, колегія суддів приймає доводи апелянта про неможливість складення постанови на місці вчинення правопорушення через невстановлення особи порушника, з огляду на що оскаржувана постанова була винесена правомірно одразу після прибуття позивача до управління та у його присутності.

В свою чергу, стосовно вимог про закриття провадження у справі колегія суддів вважає, що у їх задоволенні слід відмовити та апеляційну скаргу відповідача в цій частині задовольнити, оскільки відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції в якості відповідача по справі було залучено управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції та за результатами розгляду справи стягнуто з управління матеріальну шкоду.

Однак, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580) систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Згідно ст. 15 Закону № 580 територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Перелік територіальних органів Національної поліції міститься в додатку 1 до постанови КМ України від 16 вересня 2015 р. № 730, де управління патрульної поліції у місті Києві не зазначено.

Відомостей щодо зазначеного органу не містить і Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вказане управління не є юридичною особою та не може залучатися до справи у якості відповідача.

Всупереч вимог ст. 52 КАС України суд першої інстанції вказаної обставини не врахував, що призвело до порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспекторів 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Конончука І. В. та Верни Дениса Сергійовича, управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Департамент патрульної поліції про визнання незаконним та скасування рішення в справі про адміністративне правопорушення, визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя Є. О. Сорочко
Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Сорочко Є.О.

Губська О.А.