Справа № 524/9348/16-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р. Справа № 524/9348/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2017р. по справі № 524/9348/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік на рівні 1197 грн. 91 коп., який би враховувався під час призначення пенсії за вислугу років.

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та призначити з 23.09.2016 року позивачу пенсію за віком, відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо призначення ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату виплатити різницю між фактично отриманою та призначено пенсією.

Зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та призначити з 23.09.2016 ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік на рівні 1197,91 грн., який би враховувався під час призначення пенсії за вислугу років.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 551,20 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2017 року внесено виправлення в постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2017 по справі за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме 2 та 3 абзац резолютивної частини викладено у наступній редакції:

«...Визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо призначення ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік на рівні 1197,91 грн., який би враховувався під час призначення пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та призначити з 23.09.2016 ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату виплатити різницю між фактично отриманою та призначено пенсією...».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирішення справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2017 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач - ОСОБА_2, отримуючи пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв'язку із досягненням пенсійного віку, 23.09.2016 року звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

04 листопада 2016 року позивач звернувся до начальника Кременчуцького об'єднаного УПФУ Полтавської області із заявою щодо надання роз'яснень з приводу застосування при призначенні пенсії за віком у 2016 році показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

На звернення позивача Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області листом від 17.11.2016 вих. № 55/Д-02 надано відповідь, в якій повідомлено заявника, що ОСОБА_2 за наданою 23.09.2016 року заявою, переведено з пенсії за вислугу років, яку Ви отримували по лінії МВС, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вказаний вид пенсії призначено з урахуванням страхового стажу тривалістю 41 рік 04 місяці 07 днів (коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 складає 0,55800) та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 29.02.2016 рік (за даними системи персоніфікованого обліку), коефіцієнт якої складає 4,17606. Оскільки пенсію за вислугу років Вам призначено до 2007 року, керуючись вищевказаною нормою ст.45 Закону та постановою КМУ від 23.04.2012 року № 327 "Про підвищення рівня соціального захисту населення", якою осучаснено показник середньої заробітної плати по Україні, який застосовується при обчисленні пенсії до рівня 2007 року, при обчисленні Вашої пенсії застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік на рівні 1197 грн. 91 коп. За викладених умов, станом на 23.09.2016 року розмір Вашої пенсії встановлено на рівні 2859 грн. 22 коп., із яких: 2791 грн. 42 коп. - основний розмір пенсії (1197,91 * 4,17606 * 0,55800); - 67 грн. 80 коп. - доплата за понаднормовий стаж 6 років. Пенсія призначена та виплачується відповідно до діючого законодавства вірно.

Вважаючи дії відповідача щодо застосування при призначенні йому пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні 2007 рік неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За наслідками розгляду справи в скороченому провадженні судом першої інстанції прийнято рішення про задоволення позову, однак колегія суддів зазначає, що судовим рішенням не встановлено жодних обставин, рішення суду не мотивовано та не містить обґрунтувань підстав його прийняття.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом п. 6 ч. 5 ст.183-2 КАС України у постанові, прийнятій у скороченому провадженні зазначається висновок суду про повне або часткове задоволення чи відмову у задоволенні вимог адміністративного позову з посиланням на досліджені судом докази .

Пленум Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 року № 7 в абз. 4 ч. 9 звернув увагу судів, що за приписами частини четвертої статті 183-2 КАС України за результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав ухвалює законне рішення. З огляду на вимоги частини четвертої та шостої вказаної статті постанова, прийнята у скороченому провадженні, може містити тільки вступну частину, мотивувальну частину, в якій є посилання на положення закону, яким суд керувався і на підставі яких задоволено позов, та резолютивну частину.

Щодо мотивувальної частини судового рішення, то ч. 9 зазначеного пленуму ВАСУ вказує на те, що суди повинні мати на увазі, що саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.

У разі необхідності в мотивувальній частині судового рішення може міститися тлумачення правової норми, на підставі якої суд ухвалює рішення або якою керується, а також повинно зазначатися, чому суд не враховує (не застосовує) положення законодавства у разі посилання осіб на такі норми для підтвердження своїх доводів чи заперечень.

У мотивувальній частині рішення суд також повинен викласти висновки щодо розподілу судових витрат та підстави звернення рішення до негайного виконання у випадках, передбачених законодавством.

В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

Згідно з ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Мотивувальна частина кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права й обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті КАС України та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права й обов'язки сторін; в мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду України, відповідні рішення Верховного Суду України (стаття 244-2 КАС України), а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини; проте саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією .

Також в пункті 42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (див. рішення "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення "Артіко проти Італії" від 13.05.1980р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (cf. "Дюлоранс проти Франції", п. 34553/97, п. 33, від 21.03.2000р.; "Донадзе проти Грузії", n 74644/01, пп. 32 et 35, від 07.03.2006р.).

Крім того, Європейський суд з прав людини у пунктах 23 та 25 Рішення "Проніна проти України" від 18.07.2006р. вказав, що суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, у судовому рішенні взагалі відсутня мотивувальна частина, а тому рішення суду першої інстанції не може вважатись обґрунтованим таким, що відповідає вимогам ст. 159 КАС України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Проте у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення. За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше, а тому відповідач безпідставно застосував у спірних правовідносинах переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV та, відповідно, застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, від 09 червня 2015 року у справі № 21-550а15 та від 02.12.2015 № 193/1029/14-а.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою 40 цього Закону передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К),

де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Таким чином, оскільки позивачу було призначено пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вперше у 2016 році, то має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, тобто за 2013-2015 роки, як це передбачено ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, дії відповідача щодо застосування показника за 2007 рік є протиправними, а тому вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання,

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок вищезазначених порушень, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо призначення ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік на рівні 1197,91 грн., який би враховувався під час призначення пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та призначити з 23.09.2016 ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, забезпечити її виплату - виплатити різницю між фактично отриманою та призначено пенсією.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Перцова Т.С. Жигилій С.П.