Справа № 163/284/17
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/284/17
Провадження № 2-а/163/25/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Костюк Р.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шахраюка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Любомль справу за позовом ОСОБА_1 до Шацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії державного службовця, -

в с т а н о в и в :

26.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними дії Шацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області(далі - Шацьке об'єднане УПФУ) щодо відмови у перерахунку та виплаті їй пенсії державного службовця відповідно довідки Головного управління статистики у Волинській області № П-134/14-38 від 12.12.2016 року та зобов'язати відповідачаздійснити перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця в розмірі 86 відсотків від суми заробітної плати відповідно до зазначеної довідки № П-134/14-38 від 12.12.2016 року, починаючи з 01.01.2017 року, з урахуванням виплачених сум та положень постанови Кабінету Міністрів України №865 від 21.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» щодо коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; під час здійснення коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», включити у виплати для коригування суми: надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, інших премій та індексації заробітної плати, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з лютого 2011 року вона перебуває на обліку в Шацькому об'єднаному УПФУ та отримує пенсію державного службовця за віком в розмірі 86 відсотків заробітної плати, згідно з положеннями ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.03.1993 року в редакції, чинній на дату призначення їй пенсії. До виходу на пенсію вона працювала в Головному управлінні статистики у Волинській області на посаді провідного спеціаліста районного рівня, їй був встановлений 13 ранг державного службовця та її стаж на державній службі становить 16 років 9 місяців. У зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок їй пенсії на підставі довідки про заробітну плату, видану 12.12.2016 року Головним управлінням статистики у Волинській області за №П-134/14-38. Однак, відповідач листом від 04.01.2017 року за №94/02-22 у такому перерахунку їй відмовив за відсутністю для цього підстав, а саме, у зв'язку зі змінами в законодавстві. Посилаючись на ст.22, 46, 64 Конституції України, рішення Конституційного Cуду України, відмову відповідача вважає незаконною, оскільки такі дії останнього порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення, фактично звужують зміст та обсяг існуючих соціальних прав і гарантій, які були встановлені Законами України. Також вважає, що пенсіонери, яким пенсії призначались до 01.01.2015 року в редакції Закону України «Про державну службу», що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ, мають право на перерахунок раніше призначеного розміру пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року посадових окладів державних службовців.

Непогоджуючись із заявленим позивачем адміністративним позовом, відповідач подав заперечення від 06.02.2017 року за вих.№685/07-31, у якому, посилаючись на Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ, п.п.1 п.2 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 року, вказав, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни в законодавство, що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців, та фактично скасовано норми, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку. Оскільки чинним законодавством України не передбачено право на перерахунок призначених пенсій державних службовців, у зв'язку з підвищенням окладів, тому правових підстав для проведення такого перерахунку у Шацького об'єднаного УПФУ не має. Крім цього, відмова у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист. З наведених мотивів, відповідач просив залишити позов ОСОБА_1 без задоволення.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях, та просив у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено та даної обставини не заперечено відповідачем, що позивач з лютого 2011 року перебуває на обліку в Шацькому об'єднаному УПФУ та отримує пенсію державного службовця за віком згідно з положеннями ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.03.1993 року.

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про проведення їй перерахунку пенсії державного службовця згідно довідки про заробітну плату, виданої Головним управлінням статистики у Волинській області 12.12.2016 року № П-134/14-38.

За результатами розгляду такої заяви, відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку призначеної пенсії.

Як вбачається з листа відповідача від 04.01.2017 року за №94/02-22, така відмова обґрунтована внесенням змін до пенсійного законодавства України. Зокрема, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІП, з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», а у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІ скасовано норми Закону №3723-ХІІ від 16.12.1993 року. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно вимог ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому, виходячи з наведених норм, проведення перерахунків пенсій державних службовців, в тому числі призначених до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІ, не передбачено.

Не погоджуючись з таким рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Розглядаючи спірні правовідносини в розрізі пенсійного законодавства України, судом встановлено наступне.

Приписами ст.37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії (далі - Закон №3723-ХІІ),було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року №432 «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається у такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії;

надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пункту 2 цієї постанови.

Однак, на час звернення позивача до Шацького об'єднаного УПФУ із заявою про перерахунок пенсії норми наведених нормативно-правових актів зазнали змін.

Так, з 01 січня 2015 року стаття ст.37-1 Закон №3723-ХІІбула чинною в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 змін, що вносились до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15 грудня 2015 року, у постанові Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» пункт 4 виключено.

Відтак, з 01 січня 2015 року в Законі №3723-ХІІ, а з 15 грудня 2015 року в постанові Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» - були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям.

Між цим, постанова Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року взагалі втратила чинність 23.09.2016 року, у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

З 01 травня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким встановлено інші правила щодо пенсійного забезпечення державних службовців, а пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Статтею 90 Закону № 889-VIIIпередбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Закон України від 09.07.2003 року №1058-ІV«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV)не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, згідно ст.90 Закону № 889-VIII та Закону №1058-ІV, з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім цього, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України №213-VІІІ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VІІІ), який набрав чинності 01.04.2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Закон № 213-VIII є чинним та наведені у ньому положення щодо Закону №3723-ХІІ неконституційними не визнані, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, тому, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Разом з тим, Верховний Суд України у постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, з якої слідує, що відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії законодавцем скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким, зокрема, пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та установлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також слід зазначити, що у рішенні від 25.01.2012 за №3-рп/2012 Конституційний суд України зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 року, зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. прийшов до висновку, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У рішенні від 02.03.1999 року №2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Отже, передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд виходить із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України та Верховного Суду України розуміння сутності гарантій, недопущення звуження змісту та обсягу прав громадян на пенсійне забезпечення, відповідно до яких, правовідносини по пенсійному забезпеченню (у розглядуваному випадку - щодо перерахунку пенсії) виникають не в момент звернення за перерахунком пенсії, а в момент виникнення права на проведення такого перерахунку.

Враховуючи те, що на момент звернення позивача з питанням про перерахунок пенсії у законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення її перерахунку, відповідно й дії останнього є правомірними.

Щодо посилання позивача на обмеження її прав і свобод, то внесення змін до Закону України «Про державну службу» не спричинило звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: "Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики".

Аналіз норм Закону України «Про державну службу» свідчить про те, що зміст права на соціальний захист осіб, яким раніше призначено пенсії за цим Законом, залишився незмінним.

Зміна законодавцем умов пенсійного забезпечення державних службовців не призвела до зменшення розміру пенсії позивача або до звуження її права на пенсійне забезпечення. На даний час позивач продовжує отримувати пенсію та її розмір не є нижчим від встановленого мінімуму.

Із урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, а тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 7, 18, 159-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії державного службовця - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2017 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук