Справа № 826/15676/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2017 року № 826/15676/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до треті особи Шевченківського районного відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Український фінансовий світ", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправною та скасування постанови від 16.09.2016 про відмову у відкриття виконавчого провадження №52217527, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Український фінансовий світ", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною та скасування постанови від 16.09.2016 про відмову у відкриття виконавчого провадження №52217527, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження та прийняття оскаржуваної постанови, оскільки виконання рішення суду у справі № 826/3535/16 повинно бути здійснено за місцезнаходженням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посадовою особою якого є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Український фінансовий світ", яка є боржником за виконавчим листом №826/3535/16 виданим 30.09.2015 Київським апеляційним адміністративним судом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Підчас судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

16.09.2016 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа № 826/3535/15 виданого 30.09.2015 Київським апеляційним адміністративним судом винесено постанову ВП № 52217527 про відмову у відкритті виконавчого провадження, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки згідно виконавчого документу боржник знаходиться за адресою : м. Київ, вул. Микільсько - Ботанічна, 6/8, що згідно адміністративно територіального розподілу не відноситься до Шевченківського району м. Києва.

ОСОБА_1 не погоджуючись з постановою про відмову у відкриття виконавчого провадження №52217527 від 16.09.2016 та вважаючи її такою, що підлягає скасуванню звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" 1 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 11 зазначеного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини першої 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною першою статті 20 зазначеного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Пунктом 3 частини першої статті 18 зазначеного Закону встановлено, що у виконавчому документі зазначається, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Пунктом 4 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Таким чином, державний виконавець державний виконавець може відмовити у відкритті виконавчого провадження у випадку, якщо виконавчий документ пред'явлено органу державної виконавчої служби не за місцем виконання рішення, яким є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна, а у разі якщо боржник є юридичною особою - місцезнаходження його постійно діючого органу або майна. При цьому місцезнаходження боржника - юридичної особи є обов'язковим реквізитом виконавчого документу, водночас стягувач наділений правом зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо) у заяві про відкриття виконавчого провадження.

З виконавчого листа №826/3535/15 від 30.09.2015 виданого Київським апеляційним адміністративним судом, копія якого наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що божником в ньому визначено - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Український фінансовий світ" та зазначено щодо нього 2 адреси, адресу реєстрації: пр-т Митру, 56, м. Донецьк, 83050 та адресу для листування: вул. Микільсько - Ботанічна, 6/8, м. Київ, вул. 01033.

При цьому ідентифікаційним кодом суб'єкта господарської діяльності в зазначеному листі щодо боржника визначено ідентифікаційний код ПАТ "КБ "Український фінансовий світ".

Крім того, суд звертає увагу на те, що положеннями Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця не покладено обов'язку щодо перевірки місцезнаходження боржника зазначено у виконавчому документі даним зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. А також на той факт, що у випадку здійснення державним виконавцем відповідної перевірки за кодом ЄДРПОУ зазначений в виконавчому листі № 826/3535/15 від 30.09.2015 виданим Київським апеляційним адміністративним судом ним би було встановлено адресу місцезнаходження ПАТ "КБ "Український фінансовий світ" в місті Донецьку.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави, при вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження, керуватися іншими даними щодо місцезнаходження боржника ніж ті, що зазначені у виконавчому листі.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що у державного виконавця були наявні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчому листі № 826/3535/15 від 30.09.2015 виданого Київським апеляційним адміністративним судом та прийняття оскаржуваної постанови.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов