Справа № 196/82/17
Суддя: Зубій А. В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/82/17
№ провадження 2-а/196/17/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Зубій А.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом адвоката Куценка Валерія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Куценко В.А. в інтересах ОСОБА_2 звернувся з позовом в порядку адміністративного судочинства до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_2 являється інвалідом війни 2 групи інвалідності внаслідок поранення при виконанні інтернаціонального обов'язку в Афганістані, отримує пенсійне забезпечення та знаходиться на обліку і отримує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області.

Відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанов КМУ від 11.04.2002 р. №486 та від 31.03.2003 р. № 425, виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня здійснюються органами праці та соціального захисту населення.

Вважає, що в порушення вимог ст. 12 ч.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та ст. ст. 3, 19 ч. 2, 22 ч.2, ч.3, 64 ч.1 Конституції України, призначена ОСОБА_2 грошова допомога нараховувалась та виплачувалась у 2016 році не в повному обсязі.

Так, 10 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо перерахунку згідно частини четвертої статті 13 щорічної до 5 травня разової грошової допомоги згідно Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-12) від 25 грудня 1998 року №367- XIV (зі змінами і доповненнями).

На що отримав відповідь про те, що дані виплати здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів згідно Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» і в донарахуванні коштів було відмовлено.

Вказує, що гр-ну ОСОБА_2 було нараховано та сплачено 2600 гривень, що значно менше розміру грошової допомоги, передбаченої нормами чинного законодавства, а тому вважає, що дії відповідача є неправомірними і підлягають скасуванню.

Посилається на те, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-12) від 25 грудня 1998 року №367-XIV (зі змінами та доповненнями) згідно статті 13 доповнити частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком». Кабінету Міністрів України щорічно у проекті Державного бюджету України передбачати цільові кошти , необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни у розмірах відповідно до мінімальної пенсії за віком згідно Закону України від 25 грудня 1998 року N 367- XIV.

Стверджує, що право на отримання щорічної до 5 травня разової грошової допомоги виникло у громадянина ОСОБА_2 з 2008 року. Мінімальний розмір пенсій за віком визначено ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV - «у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом». Вище зазначеним Законом встановлено, що розмір мінімальної пенсії за віком для осіб, які втратили працездатність, дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На 1 травня 2016 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» становив 1399 грн.

У зв'язку з вищевикладеним просить відновити позивачу порушені права щодо перерахунку розміру щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі: інвалідам війни 2 групи - вісім мінімальних пенсій за віком, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року. При визначенні ОСОБА_2 розміру даної допомоги застосовується мінімальна пенсія за віком, як розрахункова величина. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст. 1, 3, 8, 19, 21, 22 ,46, 56, 92, 113, 116 Конституції України, ч. 4 статті 13 згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV (зі змінами та доповненнями), ст.ст. 23, 253, 1173-1175 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» № 2017-III від 5 жовтня 2000 року, ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року, Рішення Конституційного суду України від 6 липня 1999 року №8 - рп/99 (справа щодо права на пільги) , від 20 березня 2002 року №5 - рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №20 - рп/2004 (справа щодо зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій ), від 11 жовтня 2005 року №8 - рп/2005, від 9 липня 2007 року №6 - рп/2007, Справа №1 29/2007 по справі про соціальні гарантії громадян , від 22 травня 2008 року №10рп/2008, ст.ст. 2 (пункт 3.1), 7, 8 (пункт 1), 9(пункти 1, 2, 3, 4),14,17,18,19,20,21,23 КАС України, просить суд:

1.Визнати дії відповідача (Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА) по нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 суми щорічної до 5 травня грошової допомоги у розмірі 2600 грн. - протиправними;

2. Зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити недораховані суми щорічної до 5 травня грошової допомоги у розмірі 8592 гривні на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

3.зобов'язати Відповідача - Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

30 січня 2017 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області на адресу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації були направлені повідомлення за вих.№196/82/17/485/2017, копія ухвали про відкриття скороченого провадження в даній справі, а також адміністративний позов з додатками (а.с.11), які згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення були отримані відповідачем 02 лютого 2017 року (а.с.12).

Положеннями частин 3, 4 статті 183-2 КАС України визначено, що про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду.

Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Станом на 20 лютого 2017 року, тобто після спливу десятиденного строку, визначеного ч.3 ст.183-2 КАС України для подання заперечення проти позову, необхідних документів або заяви про визнання позову після отримання відповідачем копії ухвали з копією позовної заяви та доданих до неї документів, від Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації до суду не надійшло жодного документу, визначеного ч.3 ст.183-2 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом, зокрема, не пізніше трьох днів - у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та надані позивачем докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом війни II групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни.

Згідно повідомлення про розгляд звернення №Б-996 від 19.10.2016 року, виданого Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, за інформацією Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат разова грошова допомога гр. ОСОБА_2 була направлена в розмірі 2600,00 грн. у квітні 2016 року згідно списків Пенсійного фонду України.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993 року встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Розділом II Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV встановлено, що порядок виплати разової грошової допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінету Міністрів України щорічно у проекті Державного бюджету України передбачати цільові кошти, необхідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни.

Пунктом 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-VІІІ) вказано, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

II групи - 2600 гривень.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем нараховано та виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 2600,00 грн.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25.01.2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни II групи відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", правомірно була здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, а тому у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 94 ч. 5 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки, ОСОБА_2, як інвалід війни II групи, відповідно до вимог ст.5 ч.1 п.9 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, тому в даному випадку судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову адвоката Куценка Валерія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 суми щорічної до 5 травня грошової допомоги у розмірі 2600 грн. та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити недораховані суми щорічної до 5 травня грошової допомоги у розмірі 8592 гривні на користь ОСОБА_2 - відмовити.

Судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду через Царичанський районний суд, як місцевий адміністративний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В.ЗУБІЙ