Справа № 296/9457/16-а
Суддя: Колупаєв В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/9457/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Колупаєва В.В.,

при секретарі Долецькій Ж.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МСВ України в Житомирській області, треті особи: Національна поліція України, Головне управління Національної поліції у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення йому грошової допомоги, відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення (затвердити висновок) про призначення йому одноразової грошової допомоги, відповідно до зазначених Порядку та Умов та надіслати рішення разом із відповідними документами Голові ліквідаційної комісії управління внутрішніх справ в Житомирській області для видачі наказу про виплату такої допомоги; зобов'язати Управління МСВ України в Житомирській області виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700,00 грн.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 в період з 15.08.2003 року по 06.11.2015 року працював в органах внутрішніх справ та згідно наказу УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 № 331 о/с був звільнений з 06.11.2015 року з органів внутрішніх справ.

Після звільнення обласною МСЕК позивачу було встановлено з 22.04.2016 року третю групу інвалідності, внаслідок травми, що пов'язана з виконанням службових обов'язків.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку в червні 2016 року звернувся до Голови ліквідаційної комісії управління внутрішніх справ в Житомирській області із відповідною заявою та пакетом необхідних документів для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, на що 01 серпня 2016 року він отримав відмову у призначенні та виплаті вказаної допомоги.

Позивач вважає, що його права та законні інтереси були порушенні, а тому звернувся до суду за їх захистом.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, згідно поданої заяви представник позивача просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі

Представник Міністерства внутрішніх справ України у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення проти позову ОСОБА_1, в якому його представник просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень розглядати та приймати рішення по призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги; вказує, що нарахування і виплата одноразової грошової допомоги позивачу призведе до порушення бюджетного законодавства та нецільового використання Міністерством внутрішніх справ України бюджетних коштів.

Представники третіх осіб - Національної поліції України та Головного управління національної поліції у Житомирській області у судове засідання також не з'явилися, письмових пояснень не надали, причини неявки не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд частково задовольняє позов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.2003 року по 06.11.2015 року, звідки на підставі наказу УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 № 331 о/с був звільнений за п. 64 «з», у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015 року.

Відповідно наказу № 28 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Національної поліції.

Наказом Головного управління поліції в Житомирській області № 68 о/с від 15.04.2016 року звільнений зі служби в поліції.

Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 514553 від 22.04.2016 позивачу з 22.04.2016 встановлено третю групу інвалідності, травма, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків. Так, з довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 015332 встановлено ступінь втрати працездатності 40 %.

29.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з вимогою про проведення виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Відповідно висновку УМВС України в Житомирській області про призначення одноразової грошової допомоги, згідно Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700,00 грн., на підставі п.3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Листом № 15/2-2753 від 21.07.2016 року УМВС України в Житомирській області повідомлено ОСОБА_1, про те, що його матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 року №850 повернуті без розгляду, у зв'язку з тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015.

Відповідно до п.7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до Міністерства Внутрішніх Справ України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку №850).

МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення. І той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що на Міністерство внутрішніх справ України покладено обов'язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги, однак, всупереч наведеним положенням повернув документи про призначення допомоги ОСОБА_1 без розгляду.

Також суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За таких обставин, дії відповідача щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 так, як призначення такої допомоги має здійснюватися за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Щодо вимог про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення (затвердити висновок) про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до зазначених Порядку та Умов і надіслати рішення разом із відповідними документами Голові ліквідаційної комісії управління внутрішніх справ в Житомирській області для видачі наказу про виплату такої допомоги, як наслідок, зобов'язання Управління МСВ України в Житомирській області виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700,00 грн. слід зазначити наступне.

Згідно п.2 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи наведене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція з даного питання, викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008р., постанові Верховного Суду України від 18 березня 2014 у справі № 21-11а14, Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 у справі №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що Міністерство внутрішніх справ України наділене дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Як зазначалось, Міністерство внутрішніх справ України повернуло без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тоді як відповідно до п.9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження матеріалів мало прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову у призначенні грошової допомоги і надіслати його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи наведене, суд зобов'язує Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

Відповідно до ст.94 КАС України, суд також стягує з Міністерства внутрішніх справ України в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.6, 18, 94, 99, 104, 105, 106, ч.2 ст.162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят один) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Cуддя В. В. Колупаєв