Справа № 645/5160/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 р.Справа № 645/5160/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача- Гаряги Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2016р. по справі № 645/5160/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради

про визнання нечинною відмову та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради (далі по тексту - відповідач, УПСЗН адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради), в якому просить суд:

- визнати нечинною відмову Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради від 01.09.2016 року у наданні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, статусу члена сім'ї загиблого батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, та видачі посвідчення члена сім'ї загиблого;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, статусу члена сім'ї загиблого батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, та видати ОСОБА_3 посвідчення члена сім'ї загиблого.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2016 року по справі № 645/5160/16-а позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради щодо відмови у наданні ОСОБА_3 статусу члена сімї загиблого батька ОСОБА_4, померлого внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради встановити ОСОБА_3 статус члена сімї загиблого ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, та видати йому посвідчення члена сімї загиблого.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2016 року по справі № 645/5160/16-а та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник заявника в апеляційній скарзі та у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржувані дії відповідача законними, оскільки позивачу, на підставі п. 4 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у 2014 році вже видавалось «Посвідчення члена сім'ї загиблого» як дитині померлого учасника бойових дій, яка навчається за денною формою навчання у вищому навчальному закладі ІV рівня акредитації до закінчення цього закладу, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. Посвідчення було дійсне з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2015 року, тобто на період навчання. Крім того, вказує, що станом на момент повторного звернення позивачу виповнилося 23 роки, тобто останній не підпадає під поняття «дитина» у розумінні Сімейного кодексу України, а спеціальний Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не містить окремого переліку осіб, які підпадають під поняття «члена сім'ї померлої особи». Отже, на теперішній час відсутні правові підставі для надання ОСОБА_3 статусу члена сім'ї загиблого батька ОСОБА_4, який помер внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, та видачі відповідного посвідчення. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2016 року по справі № 645/5160/16-а залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого в Свідоцтві про народження НОМЕР_1, виданого 25 березня 1994 року, записано ОСОБА_4 (а.с. 4).

Згідно довідки Комінтернівського об'єднаного районного військового комісаріату м. Харкова № 44/сз від 22 травня 2014 року, ОСОБА_4 мав статус учасника бойових дій (а.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, про що 06 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено актовий запис № 6696 (Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 НОМЕР_2 від 06 травня 2014 року) (а.с.9).

Причиною смерті ОСОБА_4 є ділятоційна кардіоміопатія, що підтверджується Довідкою про причину смерті (до форми № 106/о № 175, видається для поховання), виданою Комунальним закладом охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня - Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 06 травня 2014 року (.а.с.8).

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1486 від 02 червня 2014 року, захворювання рядового у відставці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, «Ділятоційна кардіоміопатія» і причина смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, пов'язані з виконанням останнім обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.10).

12 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради із заявою про видачу йому посвідчення члена сім'ї загиблого.

18 серпня 2014 року, на підставі п. 4 ст. 10 Закону України «Про статус ветерана війни, гарантії їх соціального захисту», позивачу видано «Посвідчення члена сім'ї загиблого» як дитині померлого учасника бойових дій, яка навчається за денною формою навчання у вищому навчальному закладі ІV рівня акредитації, до закінчення навчального закладу, на період з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2015 року, але не довше ніж до досягнення 23 років (а.с. 37).

19 серпня 2016 року ОСОБА_3 повторно звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради із заявою, в якій просив надати йому статус члена сім'ї загиблого батька ОСОБА_4 як дитині загиблого, яка не має та не мала своєї сім'ї, і видати відповідне посвідчення (а.с.11).

Листом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради від 01 вересня 2016 року позивачу відмовлено у наданні статусу члена сім'ї загиблого ОСОБА_4, померлого внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, та видачі відповідного посвідчення через відсутність правових підстав(а.с.12-13).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом про визнання нечинною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 має право на отримання статусу та посвідчення члена сім'ї загиблого, оскільки останній на час звернення до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради не має (і не мав) своєї сім'ї, а відтак позивач є членом сім'ї свого батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чинність цього Закону поширюється, зокрема, на сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать:

- утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв'язку з цим виплачується пенсія;

- батьки;

- один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;

- діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

- діти, які мають свої сім'ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття;

- діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист. Це право базується на загальних засадах діяльності соціальної держави, в якій людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на соціальний захист громадян включає в себе «право на забезпечення їх у разі втрати повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради із заявою, в якій просив надати йому статус члена сім'ї загиблого батька ОСОБА_4 як дитині загиблого, яка не має та не мала своєї сім'ї, і видати відповідне посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, актовий запис про шлюб ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутній, що підтверджується ОСОБА_5 районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 2785/15.8-04-04 від 07 грудня 2016 року (а.с.60).

Таким чином, оскільки позивач на час звернення до відповідача із вищезазначеною заявою не має (і не мав) своєї сім'ї, колегія суддів вказує, що останній є членом сім'ї свого батька - ОСОБА_4, померлого внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року, особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів праці, гарантії їх соціального захисту», видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

Виходячи з наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем неправомірно відмовлено у наданні ОСОБА_3 статусу члена сім'ї загиблого батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, як дитині загиблого, яка не має та не мала своєї сім'ї та видачі відповідного посвідчення, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_3 у наданні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, статусу члена сім'ї загиблого батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, та видачі посвідчення члена сім'ї загиблого, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2016 року по справі № 645/5160/16-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2016р. по справі № 645/5160/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 17.02.2017 р.