Справа № 334/3867/16-а (2-а/334/211/16)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
31 січня 2017 рокусправа № 334/3867/16-а (2-а/334/211/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.
суддів: Лукманової О.М. Кругового О.О.
за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій, щодо невиплати одноразової грошової допомоги неправомірними та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним дії Міністерства оборони України, щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у відповідності до вимог законодавства.
Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, третя особа: Запорізький обласний військовий комісаріат обласний військовий комісаріат про визнання дій, щодо невиплати одноразової грошової допомоги неправомірними та зобовязання виплатити одноразову грошову допомогу - відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач є особою, якому встановлено статус інваліда війни II групи. Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ № 2781 від 27.07.2015р. у нього було виявлено множенні вогнепальні осколкові поранення голови, грудей, живота, лівої ноги (контузія головного мозгу-1984р.) травма, тобто, поранення (контузія) та захворювання, повязані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У квітні 1994 року, йому була встановлена 3 група інвалідності, а під час повторного огляду 03.08.2015 року була встановлена II група інвалідності, що підтверджується випискою МСЕК серії АВ №0297449 від 03.08.2015 року.
30 жовтня 2015 року, позивач подав заяву до Військового комісару обласного військового
комісаріату, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
Подані документи направлені обласним військовим комісаріатом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання щодо можливості виплати заявникові одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ № 975.
Департамент фінансів Міністерства оборони України за результатами розгляду направлених документів листом від 24.12.2015 року обласний військовий комісаріат повідомив позивача про відсутність підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги, оскільки вищевказаний нормативно-правовий акт не поширюється на осіб, яким було визначено інвалідність до 01 січня 2014 року. З цих підстав, а також у зв`язку з тим, що військомат не подав висновку встановленої форми, документи повернуті до обласного військового комісаріату.
Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що як постановою № 499 від 28 травня 2008 року, так і постановою № 975 від 25 грудня 2013 року визначено виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності.
Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Враховуючи те, що вперше ІІІ група інвалідності була встановлена позивачу у квітні 1994 року, тоді як на засіданні МСЕК 03 серпня 2015 року була встановлена друга група інвалідності у зв`язку із захворюванням позивача, яке пов`язане з проходженням військової служби, а тому суд вірно дійшов висновку, що при вирішенні питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги не може застосовуватися постанова Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
Таким чином, позивач має право на призначення такої допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.
Однак як вірно зазначено судом першої інстанції, законодавство не визначає інший порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі поранення чи інвалідності військовослужбовців, зокрема, за судовим рішенням, а тому, зобовязуючи Міністерство оборони України прийняти відповідне рішення, без подання заяви та необхідних документів через уповноважений орган для виплати допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 499, суд не може втручатися у дискреційні повноваження субєкта владних повноважень, це не припустимо відповідно до вимог чинного законодавства.
При цьому закон не позбавляє позивача права подати до військового комісаріату заяву про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499, що останнім вчинено не було.
Тобто, в даному випадку, Відповідачем не приймалось рішення про відмову у задоволенні заяви Позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2016 р. залишити без змін.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: О.О. Круговий