Справа № 826/13238/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2017 року № 826/13238/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів Кобилянського К.М., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління

Державної фіскальної служби у м. Києві,

Державної фіскальної служби України

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс» (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач 1), Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 2), третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві щодо неподання повторно до Головного управління Державної казначейської служби Україні у м. Києві висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс»;

зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс»;

визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неподання до Державної казначейської служби України узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс»;

зобов'язати Державну фіскальну службу України подати до Державної казначейської служби України узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначену, в тому числі, у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Геліос Фінанс» має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, проте за відсутності узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, в тому числі визначену у висновку про суму відшкодування ПДВ від 24.12.2015 року №17914-20, а також повторно не направлення висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на рахунок ТОВ «Геліос Фінанс» до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, спричиняє порушення права позивача на отримання такого бюджетного відшкодування.

Представник відповідача 2 проти позову заперечував та просив суд в позові відмовити, посилаючись при цьому на те, що Оперативним управлінням ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві службовою запискою повідомлено, що встановити правомірність заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість не має можливості, оскільки придбана будівля позивачем за адресою м. Луганськ, вул. Краснознамьонная, 2 буд. 16-б знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній Україні та підтвердити факт придбання нерухомості на даний час не має можливості. Таким чином, дії ДФС України є законними та обґрунтованими.

Аналогічні заперечення подані і представником Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Представник третьої особи надав пояснення, в яких зазначено, що бюджетне відшкодування здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку, а тому врахувати подані третьою особою пояснення під час винесення рішення. Одночасно, в поясненнях зазначено, що розгляд справи здійснювати без участі представника третьої особи.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник третьої особи, Судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Геліос Фінанс» () перебуває на обліку Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

За лютий 2015 року позивачем до податкового органу подано податкову декларації з податку на додану вартість із заявою про відшкодування з державного бюджету суми в розмірі 5109827,00 грн.

В подальшому Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Геліос Фінанс» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника в установі банку за лютий 2015 року.

За результатом перевірки складено довідку від 27.05.2015 року №37/26-55-28-02/38348793 (надалі - довідка).

У Довідки зазначено, що за результатами перевірки не встановлено порушень при відображенні ТОВ «Геліос Фінанс» у декларації за лютий 2015 року суми залишку від'ємного значення у сумі 5109827,00 грн.

Враховуючи не здійснення перерахунку бюджетного відшкодування на рахунок позивача, останній направив податковому органу запит від 14.07.2016 року №1 про надання відповідної інформації.

Листом від 20.07.2016 року №25403/10/26-55-07-02 відповідач 1 повідомив, що ним сформовано висновок про суми відшкодування податку на додану вартість №17914-20 від 24.12.2015 року на суму 5109827 грн. та передано до ГУ ДКСУ у м. Києві 25.12.2015 року.

Проте, третя особа листом від 05.01.2016 року повернула оригінал висновку про суми відшкодування податку на додану вартість у зв'язку з відсутністю узагальненої інформації щодо обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених у висновках, за платниками, у яких суми бюджетного відшкодування становлять 100 тис. грн. і більше, сформованої за зверненням ГУ ДФС у м. Києві.

З метою уточнення інформації позивачем повторно направлено запит від 25.07.2016 року №2, за яким було надано відповідь від 01.09.2016 року №26604/10/26-55-12-02, відповідно до якої повідомлено, що відповідач 1 не є розпорядником інформації стосовно узагальненої інформації щодо обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених у висновках за платниками, у яких суми бюджетного відшкодування становлять 100 тис. грн. і більше.

Водночас, щодо заяви повторного направлення висновку про суми відшкодування ПДВ на рахунок позивача до Головного управління ДКСУ у м. Києві відповіді не надано та ТОВ «Геліос Фінанс» не отримано.

Позивач вважає дії відповідачів протиправними та звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ визначено ст. 200 ПК України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим Кабінетом Міністрів України постановою від 17.01.2011 року № 39 (далі - Порядок).

Пунктом 200.7 статті 20 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних (п. 200.10 ст. 200 ПК України).

Згідно з п. 200.12 ст. 200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог ст. ст. 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування ПДВ, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування ПДВ (далі - висновок), у якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету. І протягом трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, та п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування ПДВ, - подає такий висновок органові державної казначейської служби (пункт 7 Порядку).

В той же час, як зазначалось вище, при проведенні перевірки та складанні довідки податковий орган не виявив жодних порушень ТОВ «Геліос Фінанс» норм податкового законодавства при декларуванні бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2015 року.

Зі змісту довідки також вбачається, що контролюючий орган при перевірці достовірності декларування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість не виявив невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації.

Судом не беруться до уваги посилання відповідачів на службову записку від 03.08.2016 року №3733/26-55-07-03 та лист від 21.11.2016 р. №4717/99-99-12-03-02-18, в якій повідомлено, що встановити правомірність заявленої до відшкодування суми ПДВ не має можливості, оскільки будівля за адресою м. Луганськ, вул. Краснознамьонная, 2, буд. 16-б знаходиться на території, тимчасово не контрольованій Україні та підтвердити факт придбання нерухомості на даний час не має можливості, оскільки ця службова записка лише фіксує факт неможливості встановлення відомостей щодо спірної будівлі, та натомість, жодним чином не дає підстави вважати, що заявлена сума бюджетного відшкодування є необґрунтованою та ця записка не містить висновків з доказами про неправомірність заявленої суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідачів 1 та 2 щодо ігнорування заяву позивача та неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повторно висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 5109827 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача та неподання узагальненої інформації про обсяги суми відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь позивача, є протиправною, відповідно, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 200.17 статті 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (в тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначає Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 № 39 (далі по тексту - Порядок).

Згідно пунктів 6-7 Порядку у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Висновки та реєстр висновків, що передані до органів державної казначейської служби, подаються починаючи з 1 липня 2011 в електронній формі з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» і «Про електронні документи та електронний документообіг» і не пізніше наступного операційного дня на паперовому носії.

Державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Водночас Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як наслідок підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подавати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс» та зобов'язання Державну фіскальну службу України подати до Державної казначейської служби України узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначену, в тому числі, у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс».

Аналогічна позиція викладена в рішеннях Верховний Суд України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі №804/14800/14 та в Ухвалі Вищого адміністративного суду від 31 березня 2016 р. по справі №К/800/2372/16.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі, як суб'єкти владних повноважень, не виконали покладений на них обов'язок щодо доказування правомірності вчинення дій та бездіяльності.

З урахуванням викладеного, Суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві щодо неподання повторно до Головного управління Державної казначейської служби Україні у м. Києві висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс».

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс».

4. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неподання до Державної казначейської служби України узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс».

5. Зобов'язати Державну фіскальну службу України подати до Державної казначейської служби України узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначену, в тому числі, у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс».

6. Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс» () судові витрати в сумі 2900,00 грн. (дві тисячі дев'ятсот гривень 00 коп.).

7. Стягнути з Державної фіскальної служби України () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс» () судові витрати в сумі 2900,00 грн. (дві тисячі дев'ятсот гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.М. Кобилянський

А.С. Мазур