Справа № 185/10418/16-а
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/185/79/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання перерахувати розмір пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у зарахуванні до трудового стажу періодів відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у закладі ЮИ-78/7 в період часу з 18 листопада 1986 року по 25 березня 1987 року та з 27 травня 1988 року по 19 січня 1989 року , у Копичанський виправній колонії УДПСУ в Тернопільській області (№112) з 04 липня 1993 року по 08 лютого 1994 року та у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) з 20 грудня 1997 року по 03 вересня 2001 року та зобов'язати відповідача зарахувати до його загального трудового стажу, який надає право на призначення пенсії періоди відбуття мною покарань у вигляді позбавлення волі у закладі ЮИ-78/7 в період часу з 18 листопада 1986 року по 25 березня 1987 року та з 27 травня 1988 року по 19 січня 1989 року , у Копичанський виправній колонії УДПСУ в Тернопільській області (№112) з 04 липня 1993 року по 08 лютого 1994 року та у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) з 20 грудня 1997 року по 03 вересня 2001 року. В обґрунтування позову посилався на те, що 27 серпня 2015 року позивач звернувся із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», письмовою відповіддю Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № П/231 від 22 вересня 2016 2015 року йому було відмовлено в задоволенні даної заяви, з огляду на те, що на час відбуття покарання позивачем діючим на той час законодавством, зокрема КВК України, час роботи в період відбуття покарання не зараховується до трудового стажу, що надає право на пенсію. Тобто, відповідач відмовився зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період відбуття покарання за вироками суду у закладі ЮИ-78/7 в період часу з 18 листопада 1986 року по 25 березня 1987 року та з 27 травня 1988 року по 19 січня 1989 року , у Копичанський виправній колонії УДПСУ в Тернопільській області (№112) з 04 липня 1993 року по 08 лютого 1994 року та у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) з 20 грудня 1997 року по 03 вересня 2001 року, що змусило позивача звернутися із позовом до суду.

14.02.2017 р. відповідач надав суду заперечення на позов, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки діючим на час відбуття покарань законодавством, зокрема ст..50 ВТК України час роботи засуджених у період відбуття ними покарання у3 виді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується.

Суд, дослідивши матеріали справи , оцінивши зібрані по справі докази, приймаючи до уваги письмові заперечення відповідача, долучені до матеріалів справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб , інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства , в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін та їхніх представників, третіх осіб та їхніх представників , показань свідків , письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідач у запереченнях на поданий адміністративний позов не надав нових доказів на їх підтвердження , обмежившись лише спростуванням правової підстави заявленого позову ОСОБА_1

Статтєю19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах , відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено, законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конститу,цією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк) , протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за якій щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій , ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом , зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, встановлених законодавством, що діяло раніше .

У законодавстві, що діяло до 01 січня 2004 року , зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, який дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим , ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого також включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Згідно ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від форм власності та господарювання , а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру і тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно наданою позивачем довідки про звільнення після відбуття покарання у закладі ЮИ-78/7 в період часу з 18 листопада 1986 року по 25 березня 1987 року та з 27 травня 1988 року по 19 січня 1989 року в період відбуття покарання з його отриманої заробітної платні утримувались аліменти на догляд за моїми дітьми, що на думку суду доводить факт, що дійсно в цей період часу він отримував заробітну плату за виконану під час відбуття покарання роботу.

Згідно довідки про заробітну плату від 24 липня 2015 року №94/4-3060 , виданої Синельниківською виправною колонією УДПС України в Дніпропетровській області (№94) ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата за періоди з 01 квітня 2000 року по 31 травня 2000 року та з 01 жовтня 2000 року по 31 липня 2001 року.

Відповідно до довідки Синельниківської виправної колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) від 23 грудня 2016 року №94/5-5217 позивач в період відбуття покарання з 20 грудня 1997 року по 20 грудня 2003 року , після прибуття до даної установи 13 липня 1998 року із СІЗО м.Дніпропетровська був працевлаштований, відмови від праці не було.

Згідно відповіді Копичанської виправної колонії УДПС України в Тернопільській області (№112) документи про працевлаштування позивача за період з 04 липня 1993 року по 08 лютого 1994 року не збереглися та знищені у зв'язку із спливом строку їх зберігання.

Відповідно до ст.49 ВТК України (чинної на час відбуття покарань позивачем) передбачено , що кожен засуджений повинен працювати, адміністрація виправно-трудової установи повинна забезпечувати залучення засуджених до суспільно-корисної праці з урахуванням їх працездатності та, по можливості, спеціальності.

Тобто, суд з урахуванням викладеного , досліджених письмових доказів, норми ст.49 ВТК України, а також заперечень відповідача, в яких не оспорюється факт роботи позивача в період відбуття ним покарань приходить до висновку , що ОСОБА_1 довів той факт, що він працював під час відбуття покарань в місцях позбавлення волі.

У подальших редакціях діючого наразі КВК України (глава 18) передбачено зарахування періоду роботи під час виконання покарань до стажу, що надає право на пенсію.

На час звернення позивача із заявою до відповідача ст.122 КВК України передбачає, що засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності , у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Таким чином, системний аналіз змін законодавства про пенсійне забезпечення свідчить про те, що держава передбачила зарахування періоду роботи під час виконання покарань до стажу, що надає право на призначення пенсії, що і є підставою для задоволення заявленого адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, ст.ст.2,5,11,17,71,150-163,167,183-2,254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Павлоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його трудового стажу періодів відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у закладі ЮИ-78/7 в період часу з 18 листопада 1986 року по 25 березня 1987 року та з 27 травня 1988 року по 19 січня 1989 року , у Копичанський виправній колонії УДПСУ в Тернопільській області (№112) з 04 липня 1993 року по 08 лютого 1994 року та у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) з 20 грудня 1997 року по 03 вересня 2001 року.

Зобов'язати Павлоградське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1, який надає право на призначення пенсі періоди відбуття ним покарань у вигляді позбавлення волі у закладі ЮИ-78/7 в період часу з 18 листопада 1986 року по 25 березня 1987 року та з 27 травня 1988 року по 19 січня 1989 року , у Копичанський виправній колонії УДПСУ в Тернопільській області (№112) з 04 липня 1993 року по 08 лютого 1994 року та у Синельниківській виправній колонії УДПС України в Дніпропетровській області (№94) з 20 грудня 1997 року по 03 вересня 2001 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду, прийняту у скороченому провадженні, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій