Справа № 810/1109/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1109/16 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Кузьмишиної О.М.,

секретаря Понсе Кашоід О.,

за участю:

представника позивача: Німчука О.О.,

представника відповідача: Чернявської О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ.БІ.СІ» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ.БІ.СІ» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, -

У с т а н о в и в :

ТОВ «ЕЙ.БІ.СІ» звернулося у суд із позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №125130003/2015/110083/2 від 28.10.2015р., видане Митним постом Святошин, Код - 125130003;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130003/2015/00094 від 28.10.2015р., видану Митним постом Святошин, Код - 125130003;

- визнати заявлену декларантом митну вартість товару щодо товарів, які імпортуються (хурма), а саме 0,70 доларів США за кілограм.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про правомірність дій митного органу по витребуванню додаткових документів та правильність визначення митної вартості за резервним методом.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

З матеріалів справи убачається, що 22 вересня 2015 року між «ISAYEV MMC» LLC (продавець) та ТОВ "Ей.Бі.Сі" (покупець), укладено контракт №11 (Контракт) на постачання свіжих, а також сушених овочів та фруктів у кількості та асортименті визначених в специфікаціях, узгоджених на кожну партію товару та які є невід'ємною частиною дійсного контракту.

На підставі вказаного контракту та Специфікації № 2 від 22.10.2015 ТОВ "Ей.Бі.Сі" імпортовано: хурма свіжа, врожаю 2015 року, в ящиках, не розфасована для роздрібної торгівлі 18500 кг. Виробник «ISAYEV MMC» LLC, країна виробництва: AZ.

З метою митного оформлення вказаного товару позивачем до митниці було подано електронну митну декларацію від 28.10.2015 № 125130003/2015/510304.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав до митного органу наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (CMR) 398591 від 19.10.2015; рахунок-фактура (інвойс) № 1/01 від 15.10.2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація № 2 від 15.10.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 11 від 22.09.2015; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару № 2730 від 19.10.2015; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 19.10.2015; інформація про позитивні результати здійснення ветеринарно-санітаричного контролю (державного контролю) всіх харчових продуктів № 2730 від 19.10.2015; фітосанітаричний сертифікат, який видається країною-експортером № 192036 від 19.10.2015;сертифікат про походження товару форми СТ-1 № AZUA15002776А від 16.10.2015; копія митної декларації країни відправлення № 50 від 19.10.2015;

Після опрацювання зазначених документів, Київською митницею ДФС було повідомлено позивача про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, згідно зі статтею 53 Митного кодексу України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних товарів на території України, інші документи для підтвердження митної вартості товару (за бажанням декларанта).

Декларантом додаткові документи на вимогу митного органу надані не були. При цьому, директор підприємства просив контролюючий орган винести рішення про коригування митної вартості до закінчення десятиденного терміну.

У зв'язку з ненаданням декларантом додаткових документів на підтвердження всіх числових складових митної вартості товару, Київською митницею ДФС 28.10.2015 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 125130003/2015/110083/2.

Відповідно до змісту цього рішення контролюючим органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару з наступних підстав: метод за ціною договору не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, декларант відмовився від подання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується у зв'язку з невиконанням вимог статей 59-60 Митного кодексу України; методи згідно зі статтями Митного кодексу України 62 та 63 не застосовуються у зв'язку з відсутньою інформацією щодо ціни складових для визначення за даними методами. Резервний метод використаний з урахуванням інформації, наявної в митному органі, щодо митного оформлення товарів за МД №125130003/2015/509744.

Разом із вказаним рішенням митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 125130003/2015/00094 від 28.10.2015 відповідно до якої позивачу повідомлено про неможливість прийняття митного оформлення поданої ним митної декларації.

Отримувач товару ТОВ "Ей.Бі.Сі" використав можливість випуску товару у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

16 січня 2016 року ТОВ "Ей.Бі.Сі" звернулось до митного органу з заявою про підтвердження заявленої митної вартості та надання додаткових документів.

За результатами розгляду зазначеної заяви Київською митницею ДФС листом № 554/4/10-70-63-47 від 20.01.2016 підприємству було повідомлено про відмову у перегляді рішення про коригування митної вартості товарів, у зв'язку із тим, що документи, надані декларантом в якості додаткових, не стали підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, так як надані не в повному обсязі.

За результатами адміністративного оскарження вказаного рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням митного органу від 28.10.2015 року № 125130003/2015/110083/2 про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку діям відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч. 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі змістом ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Водночас, відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Крім того, у ч. 6 ст. 54 МК України установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Пунктом 4.5.4. розділу ІV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №631, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за №1360/21672, встановлено, що при здійсненні митного оформлення МД виконується, зокрема така митна формальність, як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР.

Отже, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

При цьому, за правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в рішеннях від 15.10.2013 № 21-270а13 та від 22.10.2013 № 21-342а13, підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 3 ст. 53 МК України.

Судом встановлено, що підставою для витребування додаткових документів у позивача стало, те, що у Митниці виникли обґрунтовані підстави вважати, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

- - вартість витрат на пакування товару у дерев'яних ящиках не відповідає мінімальному значенню вартості таких ящиків, згідно з інформаційним бюлетенем ДП «Держовнішінформ» щодо розрахункових рівнів цін, які склались протягом 2015 року;

- - виникають сумніви у числових значеннях вартості доставки товару, оскільки декларантом не було надано жодного належного документу, який би підтвердив вартість перевезення товару до митного кордону України;

- - в специфікації від 15.10.2015 № 2 до Контракту наведена калькуляція ціни товару, проте вона не містить всіх відомостей про витрати передбачених у пунктах 2.4 та 3.3 цього Контракту;

- - не надано до митного оформлення жодного об'єктивного та достовірного документу, який би давав можливість перевірити числове значення складових митної вартості відповідно до умов поставки CPT;

Надаючи оцінку вказаним твердженням відповідача, колегія суддів ураховує наступне.

Судом встановлено, що відповідно до умов зазначеного контракту ціни на продукцію за один кг та загальна вартість партії, що поставляється, визначені в специфікаціях. Ціна товару складається з вартості товару, тари, упакування та маркування, навантаження, митних витрат та території країни продавця.

Сторони узгодили, що умови поставки визначаються за Міжнародними правилами інтерпретації «Інкотермс 2010» та у специфікаціях вказується один з двох варіантів: FCA місто та країна згідно специфікації або СРТ м. Київ, Україна.

Форма оплати 100% після поставки кожної партії товару, якщо інші форми оплати не будуть передбачені в специфікаціях.

Разом із тим, як убачається із пункту 4 Специфікації №2, калькуляція ціни товару складається із: вартість товару дол.. США/кг: 0,58; упакування та тара дол.. США/кг:0,02; доставка дол. США/кг:0,10, що разом становить 0,70 дол. США/кг.

Отже, в калькуляції ціни товару виробника, дійсно, не відображені такі елементи витрат як маркування, навантаження та митні витрати на території країни продавця.

При цьому, колегія суддів ураховує, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції від 01.01.2011 за умовами поставки СРТ продавець зобов'язаний, з урахуванням застережень статті Б.6:, нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту його поставки у відповідності зі статтею А.4, а також сплатити фрахт і все що випливає із статті А.3) витрати, включаючи витрати по навантаженню товару і вивантаженню його в місці призначення, які відповідно до договору перевезення покладаються на продавця; оплатити, якщо це буде потрібно, всі витрати, пов'язані з виконанням митних формальностей для експорту, як і інші мита, податки та інші збори, що підлягають оплаті при експорті товару, і витрати, пов'язані з його транзитним перевезенням через треті країни, у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця (пункт А.6. розподіл витрат).

Продавець зобов'язаний за свій рахунок забезпечити упаковку (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно надавати у розпорядження обумовлений контрактом товар без упаковки), необхідну для доставки товару. Упаковка повинна бути маркована належним чином (пункт А.9. Перевірка - упаковка маркування).

Продавець зобов'язаний на прохання покупця зробити останньому за його рахунок і на його ризик повне сприяння в одержанні будь-яких документів або еквівалентних їм електронних повідомлень (крім названих в статті А.8), що видаються чи передаються у країні відправлення та / або в країні походження товару, і які можуть знадобитися покупцеві для імпорту товару або, в разі необхідності, для його транзитного перевезення через треті країни (пункт А.10. Інші обов'язки).

Тобто, за умовами поставки СРТ (Інкотермс 2010) на продавця товару покладаються витрати, зокрема, на навантаження та маркування, а також витрати, пов'язані з виконанням митних формальностей для експорту. Зазначені витрати складають собівартість продукції та мають бути визначені в калькуляції ціни товару.

Як вірно встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що витрати продавця на навантаження, маркування та митне оформлення при експорті були включені до ціни товару позивачем як митному органу, так і суду надано не було.

Ураховуючи, що сам факт відображення вказаних витрат в Контракті не є належним доказом їх фактичного включення до ціни товару, митний орган був позбавлений можливості достовірно перевірити включення витрат на навантаження, маркування та митне оформлення при експорті до ціни товару. Відтак, декларант зобов'язаний був або надати до митного оформлення належні докази того, що витрати продавця на навантаження, маркування та митне оформлення при експорті були включені до ціни товару, або включити такі витрати до митної вартості товару.

Окрім того, колегія суддів вважає, що у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви у числових значеннях щодо вартості пакування, тари, вартості доставки до міста Києва.

Так, згідно наданих декларантом до митного оформлення документів вартість витрат на пакування товару у дерев'яних ящиках складає 0.02 дол. США/кг ваги нетто, а загальні витрати по даній поставці становлять 370 дол.США (18500 кг*0,02 = 370 дол.США).

Однак, зазначені у калькуляції суми не відповідають мінімальному значенню вартості таких ящиків, згідно з інформаційним бюлетенем ДП «Держовнішінформ» щодо розрахункових рівнів цін, які склались на експорт товарів з митної території України протягом 2015 року у розмірі 172 дол. США/т.

Однак, при імпорті на митну територію України мінімальна вартість дерев'яних ящиків ще вища та становить згідно із даними інформаційного бюлетеню за товарною позицією згідно з УКТЗЕД 441520 - 421 дол. США/т (0,421 дол.США/кг).

Різниця між вагою брутто (22500 кг.) та вагою нетто (18500 кг.), заявлених декларантом у МД становить 4000 кг. Витрати на пакування згідно з калькуляцією виробника - 370 дол. США, а за кг ваги нетто -0,0925 дол.США/кг (370 дол. США/4000 кг = 0,0925 дол. США/кг), що також, не відповідає мінімальному значенню вартісного показника за кг дерев'яних ящиків, зазначеного вище.

Окрім того, відповідно до проведеного митницею аналізу митної вартості товару «дерев'яних ящиків», імпорт яких здійснюється за кодом товару згідно з УКТЗЕД , за період з 28.09.2015 по 28.10.2015 - мінімальна митна вартість цього товару без урахування країни походження, відповідно до наявної інформації згідно з ПІК «Цінова інформація при визначення митної вартості» ЄАІС Держмитслужби України, становить - 2,99 дол. США/кг.

Сумніви митного органу щодо такої складової вартості товару як доставка до м. Києва, також, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Так, відповідачем здійснено аналіз цінової інформації вартості по доставці товару на однакових умовах поставки з оцінюваним товаром (СРТ - Київ автомобільний транспорт на морському судні (класифікатор у гр. 25 МД « 16»). За результатами аналізу в ПІК «АСМО Інспектор-2006» була відсутня інформація доставки подібного товару з Азербайджану, але наявна - з Грузії (МД від 25.04.2016 № 125110011/2016/004794). Відстань від Zaqatala (Закатали), Азербайджанської Республіки до Тбілісі (Грузія) становить 218 км.

Вартість доставки з морського порту Грузії до м. Києва автомобільним транспортом на морському судні (ідентичний вид поставки та умови поставки - СРТ - Київ, з оцінюваним товаром, але з меншою відстанню до місця призначення) становить 2800 дол. США, а доставка з порту Грузії до Іллічівського морського торгівельного порту на умовах поставки FСА - Гурджаани становить 1800 Євро (або 1962,36 дол. США).

У митній декларації № 125130003/2015/510304 від 28.10.2015 позивачем у графі 25 «вид транспорту на кордоні» зазначено « 16», що згідно з даними Класифікатора видів транспорту, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, означає «Вантажний автомобіль на морському судні».

Судом встановлено, що вартість доставки, вказана декларантом з Zaqatala до Києва, складає 0,10 дол.США/кг., та відповідно за партію товару (18500 кг.) 1850,00 дол.США/кг.

Разом з тим, і з наданих відповідачем доказів: витягу із Інтернет ресурсу «Della.ua» та копій митних декларацій від 25.04.2015 року № 125110011/2016/00479 та від 23.07.2015 року №125110008/2015/110564, убачається, що вартість доставки, визначена у Специфікації № 2 до контракту № 11 від 22.11.2015, є нижчою від наявної в органі доходів та зборів інформації щодо витрат на транспортування товару за аналогічним видом та умовами поставки.

Отже, ураховуючи, що доказів на підтвердження достовірності даних щодо понесених продавцем витрат на пакування, тару та доставку до м.Києва позивачем ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції не надано, доводи митного органу про те, що декларантом надано неповну інформацію про митну вартість товару, а саме його ціну, є обґрунтованими.

Також, матеріалами справи підтверджується, що у поданих позивачем до митного оформлення документах наявна розбіжність щодо оплати товару.

Так, як зазначалося вище, сторони узгодили 100% передоплату та поставку товару протягом 3-5 робочих днів після надходження коштів на рахунок продавця.

Матеріалами справи підтверджується, що передоплата за товар, визначений відповідно до Специфікації №2 до Контракту №11від 22.09.2015, була здійснена позивачем 22.10.2015, в той час як відвантаження вказаного товару продавцем відбулось 19.10.2016 (до надходження коштів на валютний рахунок продавця) та 22.10.2015 було укладено інвойс.

Посилання позивача на те, що оплата відбулась у повній відповідності з умовами 100% передоплати за шість днів до поставки товару обґрунтовано не прийняті до уваги місцевим судом, оскільки за умовами здійснення авансових вснесків продавцем виписується спочатку проформа-інвойс, який, зокрема, може свідчити про факт відвантаження товару продавцем покупцю.

Виписаний після проформи-інвойсу інвойс повинен містити точні дані про відвантажений товар, надані послуги або виконані роботи. Інвойс виписується продавцем і передається покупцеві одночасно з товаром. У цьому документі обов'язково вказується власник товару.

Тобто, перехід права власності на товар від продавця до покупця за наявності умов здійснення авансових внесків підтверджується саме інвойсом.

Так, з урахуванням вищевикладеного, під час розгляду справи в суді підтвердилися доводи відповідача про те, що в документах, які надавались позивачем до митного оформлення містилися розбіжності. Крім того, ці документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Окрім того, позиція щодо того що, митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару, а надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів, також наведена в рішеннях Верховного Суду України.

Зокрема, в постанові від 15 жовтня 2013 року у справі №21-270а13, Верховний Суд України зазначив, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості; наявність у єдиній автоматизованій системі інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

У постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 02.06.2015 року у справі №21-498а15 Верховний Суд України послався на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, оскільки у митного органу були обґрунтовані сумніви вважати, що ТОВ "Ей.Бі.Сі." заявлено неповні відомості про митну вартість та її розмір, дії митного органу щодо витребування додаткових доказів у декларанта відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що, станом на час винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, з урахуванням проведених консультацій з митним органом, позивач не надав в повному обсязі належні документи, витребувані Митницею, що підтверджується, у тому числі, заявою від 28.10.2015 року №1. Зазначене дало підставу для визначення митної вартості товару у спосіб, передбачений статтями 57, 64 МК України. При цьому, митниця обґрунтувала та довела неможливість послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості та зазначила у своєму рішенні номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.

Щодо доводів позивача, що відповідачем було використано джерело коригування митної вартості товару, а саме МД № 125130003/2015/509744, в якій митну вартість товару визначено на рівні 0,80 дол.США/кг, тобто таку саму як визначив декларант, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, митне оформлення за МД від 12.10.2015 №125130003/2015/509744 було здійснено з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 12.10.2015 № 125130003/2015/110016/2 на товар хурма свіжа, країна виробництва AZ, митна вартість за яким визначена на рівні 1,58 дол. США/кг, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товаросупровідних документів.

Разом з тим, 11.11.2015, тобто після прийняття оскаржуваного рішення, рішення про коригування митної вартості від 12.10.2015 № 015110016/2 було скасовано, у зв'язку з чим 21.05.2016 (станом на момент формування витягу з ЄАІС) рівень митної вартості за МД від 12.10.2015 №125130003/2015/509744 становить 0,8 дол. США/кг.

Таким чином, станом на момент прийняття спірного рішення про коригування від 28.10.2015 №125130003/2015/110083/2 митна вартість товару за МД від 12.10.2015 №125130003/2015/509744 відповідно до цінової інформації ЄА1С була на рівні 1,58 дол. США/кг, тобто вище ніж задекларована ТОВ «Ей.Бі.Сі».

Також, колегія суддів ураховує, що позивач відповідно до пункту 7 статті 55 Митного Кодексу України звернувся до митного органу із заявою про випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання і самостійно подав до митного оформлення товар з урахуванням коригувань відповідача. Проте, у наданий законодавством строк для подачі документів для підтвердження заявленої митної вартості, доказів, що спростовують всі недоліки, виявлені відповідачем, позивачем надано не було.

Так, 15.01.2016 ТОВ «Ей.Бі.Сі», звертаючись до Київської митниці ДФС з заявою про підтвердження заявленої митної вартості та надання додаткових документів подало такі додаткові документи: виписка з бухгалтерської документації, а саме: платіжне доручення від 22.10.2015 про перерахування на користь «ISAEV MMC», LLC передоплати за фрукти відповідно до Контракту № 11 від 22.09.2015 та проформи-інвойсу № 10 від 15.10.2015; виписки з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчудження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; копію декларації країни відправлення; комерційну пропозицію, зроблену продавцем товару декларанту, 15.09.2015 року.

Однак, товариством не було подано в порядку статті 53 Митного кодексу України висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією або/та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

До того ж, в рішеннях Київської митниці ДФС від 20.01.2016 та 04.03.2016 було вказано декларанту про те, що документи, надані декларантом в якості додаткових, не стали підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки надані не в повному обсязі. Однак, позивачем вказане рішення оскаржене в судовому порядку не було.

Ураховуючи вищевикладене, а також те, що дії відповідача щодо визначення митної вартості товару відповідають вимогам чинного законодавства, а прийняті рішення є обґрунтованими та правомірними, підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, рішення місцевого суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254, КАС України, суд,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ.БІ.СІ» залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є.Пилипенко
суддяО.М. Кузьмишина

(Повний текст ухвали складений 17 лютого 2017 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.