Справа № 826/15115/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 лютого 2017 року № 826/15115/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо» з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2016 №.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що висновки акта перевірки від 26.08.2016 №756/1-26-50-12-02-21548802 щодо порушення ТОВ «ІСК Трансекспо» терміну сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 234 178,74 грн., задекларованого в уточнюючому розрахунку до податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року (реєстр. від 17.10.2014), спростовуються наявними у товариства доказами, а саме платіжним дорученням від 17.10.2014 № 4408 з відміткою банку про проведення платежу. Таким чином, з урахуванням тої обставини, що товариство виконало свій обов'язок по сплаті податку в порядку та строки, встановлені чинним законодавством України, у відповідача не було правових підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України.

В призначеному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача 29.11.2016 в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

20.08.2014 ТОВ «ІСК Трансекспо» за допомогою засобів електронного зв'язку подало до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві електронну податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період липень 2014 року. Дана податкова декларація (реєстр. № ) була доставлена до податкової інспекції 20.08.2014 та прийнята без зауважень, про що свідчить надана позивачем роздруківка електронної квитанції № 2 від 20.04.2014). Згідно тексту податкової декларації за липень 2014 року позивач задекларував до сплати до державного бюджету суму податку на додану вартість у розмірі 438 883 грн. (ряд. 25.1 такої декларації).

Відповідно до платіжних доручень товариства № 3997 від 26.08.2014 у сумі 200 000 грн. та № 4003 від 27.08.2014 на суму 250 000 грн. задекларована позивачем сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2014 року була сплачена у строк до 30.08.2014 (копії таких платіжних доручень наявні у матеріалах позову).

Згодом, 17.10.2014 ТОВ «ІСК Трансекспо» подало уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2014 року (реєстраційний № від 17.10.2014), в якому задекларувало в ряд. 25.1 «Сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету» збільшення розміру податкового зобов'язання на 227 358 грн., та одночасно у зв'язку з виправленням помилки самостійно нарахувало до сплати суму штрафу в розмірі 6 821 грн. (ряд. 26 такого уточнюючого розрахунку). Даний уточнюючий розрахунок доставлено до податкової інспекції 17.10.2014 та прийнятий без зауважень, про що свідчить надана позивачем роздруківка електронної квитанції № 2 від 17.10.2014.

На підтвердження факту сплати в той же день задекларованого податкового зобов'язання з податку в розмірі 227 358 грн. та нарахованої суми штрафу 6 821 грн. позивач додав до матеріалів позову копію платіжного доручення № 4408 від 17.10.2014 про перерахування на відповідний казначейський рахунок платежу на суму 235 000 грн. з призначенням «ПДВ за вересень 2014 року».

26.08.2016 ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ «ІСК Трансекспо» податкових зобов'язань з податку на додану вартість, за результатами якої складений акт від 26.08.2016 № 756/1-26-50-12-02-21548802. За висновками цього акта перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання з названого податку, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме граничний термін сплати податку в сумі 23 500 грн.

30.08.2016 на підставі вказаного акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі абз. 2 ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 235 000 грн. з податку на додану вартість всього на 8 календарних днів (за даними доданого до податкового повідомлення-рішення розрахунку штрафної санкції період прострочення становить з 10.10.2014 по 17.10.2014), нарахував товариству штраф у сумі 23500 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 30.08.2016 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

За приписами норм ч. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В розумінні норми ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з податку на додану вартість визначені нормами п. 49.18 ст. 49 ПК України.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, п. п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Питання, пов'язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою податку на додану вартість врегульовані розділом V ПК України. Так, згідно п. 203.1 ст. 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.1 ст. 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 ст. 203 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 ст. 203 ПК України для подання податкової декларації.

Дана норма п. 203.2 ст. 203 Кодексу кореспондується з нормою абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, відповідно до якої платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, нормами ст. 50 цього Кодексу передбачено право платника податків на здійснення коригування показників, задекларованих у раніше поданій звітності, в тому числі шляхом їх збільшення чи зменшення. Так, згідно із положеннями норм п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Спеціального строку для сплати грошових зобов'язань з податків, визначених шляхом подання уточнюючих розрахунків для податкової декларації норми ПК України не визначають. Разом з тим, з контексту процитованих вище норм ПК України слідує, що сплата суми грошового зобов'язання за уточнюючим розрахунком здійснюється з урахуванням закінчення граничного строку подання податкової декларації, до якої подається такий уточнюючий розрахунок.

За змістом норм ст. 14 ПК України «податковим зобов'язанням» визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України), а «грошовим зобов'язанням платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у випадку визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Порядок прийняття та направлення (вручення) контролюючим органом платнику податків податкового повідомлення-рішення визначений у ст. 58 ПК України.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

З системного аналізу норм п. 1.29 ст. 1, п. 8.1 ст. 8, п. 20.1 ст. 20, п. 21.1 ст. 21, п. 22.4 ст. 22 і ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-ІІІ вбачається, що виконання платником обов'язку по перерахуванню до відповідного бюджету задекларованих до сплати сум податків пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податків, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податків, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків до бюджету.

Відповідно до п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з абз. 2 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Як вбачається з наданих позивачем документів, а саме платіжного доручення № 4408 від 17.10.2014, останній своєчасно та повному обсязі сплатив 17.10.2014 задекларовану в уточнюючому розрахунку (реєстр. № від 17.10.2014) суму податку в розмірі 227 358 грн. та самостійно нараховану за фактом коригування розміру податкових зобов'язань за липень 2014 року суму штрафу 6 821 грн.

Дослідивши зміст заперечень представника відповідача та текст акта перевірки суд встановив відсутність в них жодних відомостей про документ (податкову звітність або податкове повідомлення-рішення), що став підставою для виникнення у позивача станом на 10.10.2014 податкового обов'язку по сплаті узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 235 000 грн.

За даними розрахунку штрафної санкції до оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 30.08.2016 підставою для виникнення податкового зобов'язання значиться податкове повідомлення-рішення, реквізити якого (дата і номер) через неякісність копії розрахунку неможливо встановити. Водночас, оригінал та/або копія цього податкового повідомлення-рішення на підтвердження обґрунтованості висновків акта перевірки від 26.08.2016 № 756/1-26-50-12-02-21548802 відповідач без поважних причин до суду не подав.

Також суд враховує те, що у відповідності до положень Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 (що діяв до 10.06.2016) та чинного Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, в інтегрованій картці платника з того чи іншого податку відображаються відомості про нарахування до сплати (здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань) та погашення платником податкових зобов'язань, штрафних санкцій та пені за податками, зборами, визначених як таким платником податків у поданій податковій звітності, так і контролюючим органом у встановленому законодавством порядку.

Однак відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, на підтвердження наявності факту вчинення позивачем правопорушення щодо несвоєчасної сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 10.10.2014 по 17.10.2014 не було надано суду витягу з інтегрованої картки платника податку на додану вартість - ТОВ «ІСК Трансекспо» за 2014 рік.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про те, що висновки акта перевірки від 26.08.2016 № 756/1-26-50-12-02-21548802 про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 ПК України не підтверджуються матеріалами справи. Оскільки суд встановив, а відповідач не довів, наявність з боку позивача порушень у зв'язку із здійсненням заходів по перерахуванню податку на додану вартість в жовтні 2014 року, та про відсутність з його боку вини у несвоєчасному зарахуванні коштів до бюджету, суд вбачає підстави для визнання спірного податкового повідомлення-рішення протиправним і його скасування.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ІСК Трансекспо» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 30.08.2016 № .

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 450 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві ().

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов