Справа № 813/3017/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Справа № 876/10080/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким йому було визначено суму податкового зобов'язання із транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що автомобіль марки Land Rover моделі Range Rover, 2012 року випуску, який належить йому на праві власності, не є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України (Далі - ПК України), оскільки його середньоринкова вартість, не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. У зв'язку із наведеним, позивач вказує на протиправність та необґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення і вважає, що відповідач при прийнятті такого рішення не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, Самбірська ОДПІ подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що при її прийнятті, судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що з врахуванням положень п.п.267.6.1 п.267.1 ст.267 ПК України та на основі відомостей про платників транспортного податку, які відображаються в АІС «Податковий блок», 08.07.2016 було отримано інформацію про те, що громадянином ОСОБА_2 було здійснено реєстраційну операцію у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Самбір та Самбірського району легкового транспортного засобу марки Land Rover моделі Range Rover, діючий номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску. Крім цього, на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розрахована та розміщена середньоринкова вартість транспортного засобу, яка становить 2 036 050,83 грн. Тому просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 13.06.2012 є власником транспортного засобу марки Land Rover, моделі Range Rover, 2012 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, об'ємом двигуна 4367 куб.см., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

11.07.2016 Самбірською ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено грошове зобов'язання із транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що належний позивачу транспортний засіб не є об'єктом оподаткування, а тому він не зобов'язаний сплачувати транспортний податок. При цьому, суд вказав, що на момент винесення оскаржуваного рішення середньоринкова вартість транспортного засобу відповідачу не була відома і доказів протилежного останній суду не надав. Крім того, зміни до ПКУ, прийняті 24.12.2015 з врахуванням принципу стабільності, закріпленого у п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України, можуть застосовуватися лише у 2017 році.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Згідно п.п.267.3.1 п.263.1 ст.267 ПК України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України).

Як передбачено підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Отже, згідно вимог статті 267 цього Кодексу, власник транспортного засобу з роком випуску до 5 років та середньоринковою вартістю понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати зобов'язаний сплачувати до бюджету транспортний податок за 2016 рік в розмірі 25 000 грн.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016, затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 403 від 10.04.2013 (далі - Порядок), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач. Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів). Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.

Відповідно до п.3 Порядку, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою : Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г-коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортного засобу залежно від строку експлуатації; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу.

Таким чином, вся необхідна інформація для винесення податкового повідомлення-рішення міститься у вільному доступі та передбачена/затверджена нормативно-правовими актами.

Згідно з п.13 Порядку, середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.

Проте, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та віднесення належного на праві власності позивачу автомобіля марки Land Rover моделі Range Rover, 2012 року випуску до об'єкту оподаткування транспортним податком, зокрема розрахунку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, на підставі яких було визначено, що позивач є власником автомобіля, який, в розумінні п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України є об'єктом оподаткування, станом на момент прийняття податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем неправомірно нараховано транспортний податок позивачу.

Крім того, того Законом України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 визначено особливий порядок прийняття рішень органів місцевого самоврядування щодо встановлення ставок транспортного податку у 2016 році.

Підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України передбачено, що податкове законодавство України ґрунтується на принципі стабільності, тобто зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Отже, суть такого принципу податкового законодавства як стабільність, полягає у неможливості внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду.

Також, пунктом 7.1 статті 7 ПК України визначено обов'язкові елементи податків (зборів) і такими елементами є: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Однак, оскільки вказаний Закон набув чинності з 1 січня 2016 року та ним не передбачено того, що транспортний податок у 2016 році не сплачується, то у спірному випадку базовим податковим періодом для сплати транспортного податку є 2016 рік.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У даному випадку, неможливо стверджувати про те, що законодавцем прийнято закон, який має зворотну дію у часі. Прийнятим Законом України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» змінено з 2016 року об'єкт оподаткування транспортного податку. При цьому, вказаним законом не передбачено того, що сплата такого податку поширюється на період часу, який передував 2016 року. Запровадження тих чи інших податків (зборів), їх зміна чи скасування, є виключною компетенцією держави, яка на свій розсуд, враховуючи необхідність досягнення тих чи інших соціально значимих цілей, встановлює їх розмір, об'єкти оподаткування та суб'єктів сплати податків.

Слід зазначити, що вказаний Закон не визнаний неконституційним, прийнятий пізніше у часі за норми статті 4 ПК України, тому при подоланні колізій положень нормативно-правового(их) акту(ів) рівної юридичної сили слід надавати перевагу тому, що прийнятий пізніше, у даному випадку Закону України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведені положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію ті закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У своєму рішенні від 14.10.2010, прийнятому в справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів» (пункт 50).

Отже, внесення змін до елементу транспортного податку на підставі Закону України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» слід вважати «законним втручанням» держави у мирне володіння майном особи, що узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

Також, колегія суддів зазначає, що згідно із ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як передбачено ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При вирішенні цього спору необхідно застосувати рішення Європейського Суду з прав людини від 07.07.2011 у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яким було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки державні органи обрали тлумачення національного законодавства, менш сприятливе для платників податку, що призвело до накладення на заявника зобов'язання зі сплати податку.

Отже, з урахуванням, вище наведеної практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалася з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського суду з прав людини як джерела права в Україні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року по справі № 813/3017/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос

Повний текст ухвали складено 20.02.2017.