Справа № 826/2784/16
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2784/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Понсе Кашоіди О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Служби зовнішньої розвідки України, в якому просить:

- визнати бездіяльність Служби зовнішньої розвідки України, яка полягає у не звільненні ОСОБА_3, з військової служби в запас, на підставі рапорту від 12.02.2016 року, згідно п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» - протиправною;

- зобов'язати Службу зовнішньої розвідки України, звільнити з військової служби в запас ОСОБА_3, на підставі п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 липня 2010 року між Службою зовнішньої розвідки України в особі Голови Служби зовнішньої розвідки України Ілляшовим Г.О. та ОСОБА_3 було укладено контракт про проходження військової служби в Службі зовнішньої розвідки України, який вступив в дію 09 липня 2010 року, строком на 5 років до 09 липня 2015 року.

Як визначено в контракті, сторони зобов'язуються не пізніше як за два місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про намір щодо укладення нового контракту.

До закінчення встановленого контрактом строку позивач своїм правом відмови у його укладенні не скористався. Таке бажання він виявив пізніше.

Позивач вказує, що 12.02.2016 року він звернувся до Голови Служби зовнішньої розвідки України Гвоздя В.І. із рапортом про звільнення з військової служби у зв'язку з закінченням строку дії контракту, однак відповідачем не вжито жодних заходів, спрямованих на розгляд цього, рапорту та звільнення позивача з військової служби з часу подачі рапорту.

Позивач не погоджуючись з вказаною вимогою звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 19 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» із змінами, внесеними згідно із Законами України від 05.03.2009 року № 1073-VI, від 12.08.2014 року № 1634-VII викладена в іншій редакції: військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов'язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Пунктом «б» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що звільнення зі служби проводиться, серед іншого, військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Пунктом «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв'язку із закінченням строку контракту.

У відповідності до пункту 2 частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (в редакції від 18.03.2015 року) у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» встановлено, що для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію; для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на строк шість місяців; у разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що закінчення дії строку контракту є підставою для його розірвання у тому випадку, якщо не було виявлено бажання військовослужбовця укласти новий контракт, при цьому в односторонньому порядку продовження дії строку контракту на проходження військової служби понад встановлений контрактом строк можливо лише виключно у разі настання особливого періоду.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Протягом 2014-2015 років Президентом України видавались Укази про часткову мобілізацію, останній 14 січня 2015 року № 15 затверджено Законом України від 15 січня 2015 року № 113 VIII.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що особливий період тривав на час виникнення спірних у цій справі правовідносин.

Згідно частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Оскільки особливий період настав під час дії контракту позивача, дія такого контракту продовжується понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.

Відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17 липня 2006 року №619/2006, у разі оголошення мобілізації військовослужбовці продовжують проходити військову службу, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років, якщо вони не виявили бажання продовжувати службу. Звільнення з військової служби у зв'язку із закінченням строку контракту припиняється до особливого розпорядження.

Вказаним Положенням №619/2006 не передбачено поняття особливого періоду, однак, представник відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції зазначив, що в Адміністрації Президента України знаходяться на підписі зміни до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17 липня 2006 року №619/2006 в частині щодо особливого періоду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції виходить з пріоритетності Законів України над підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Закону України «Про оборону України» в якому визначено поняття особливого періоду над Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17 липня 2006 року №619/2006.

Слід зазначити, що продовження дії контракту у випадку, встановленому ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу», не потребує внесення додаткових змін до контракту.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час настання особливого періоду контракт позивача про проходження військової служби ще не закінчився, суд вважає, що дія контракту продовжується понад встановлений строк до оголошення демобілізації, а тому відсутні правові підстави для звільнення позивача з військової служби, у зв'язку із закінченням строку контракту, в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

(Повний текст ухвали складений 17 лютого 2017 року).

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.