Справа № 821/131/17
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/131/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - позивач, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 30.01.2017 р. просить стягнути заборгованість по орендній платі з фізичних осіб у сумі 376192,68 грн.

Свої вимоги мотивує наявністю у відповідача узгоджених грошових зобов'язань по орендній платі з фізичних осіб у сумі 376192,68 грн., які ОСОБА_1 не сплачені.

Від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Також представником відповідача надано до суду заперечення на позов, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач, всупереч умовам договору оренди, неправомірно переглянув розмір орендної плати та самостійно визначив грошові зобов'язання з орендної плати за податковим повідомленням-рішенням. Зміна мінімального розміру орендної плати є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками у порядку, встановленому договором. Проте зміни до податкового законодавства щодо мінімального розміру орендної плати не можуть бути автоматичною підставою для виникнення у платника податків (орендаря) обов'язку для перерахування суми податкового зобов'язання по орендній платі з урахуванням таких змін, а у податкового органу прав для самостійного донарахування платнику податків вказаного податку. Тому вважає розрахунок розміру орендної плати з 01.04.2014 р. по 08.07.2016 р. невірним.

Положеннями ч.4 ст.122 КАС України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.07.2011 р. між Чаплинською районною адміністрацією та Спілкою громадян власників рогатої худоби "Зелений Лан" в особі керівника ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 338,6441 га на 6 років.

Згідно п.п.9, 10 даного договору орендна плата встановлена у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки землі, а саме 62,48 грн. за оренду 1 га на протязі одного року використання. Річна орендна плата становить 21160,63 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

23.06.2015 р. контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 15062-21, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 250761,89 грн., яке отримано особисто відповідачем, про що свідчить запис на зворотному боці даного рішення "відмовляюсь від отримання рішення у зв'язку з тим, що все це не реально".

Також контролюючим органом 20.06.2016 р. винесено податкове повідомлення-рішення № 33858-0000, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 183000,59 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення вручено відповідачу 19.07.2016 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

В подальшому внаслідок несплати грошових зобов'язань по орендній платі з фізичних осіб контролюючим органом направлено податкову вимогу від 20.09.2016 р. № 477-21, яка отримана ОСОБА_1 24.09.2016 р., та 13.01.2017 р. подано позов до суду про стягнення податкового боргу.

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законодавство пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

При цьому, питання правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, за якими відповідні грошові зобов'язання нараховані, не охоплюється предметом даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень про донарахування відповідних зобов'язань не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Дана правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21.08.2013 р. по справі № К/9991/30233/12, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.05.2015 р. по справі № К/800/35558/14.

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Приписами п.54.1 ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Положеннями пп.54.3.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом, врегульовано ст.56 ПК України. Так, згідно п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.2 статті 56 ПК України визначено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п.56.3 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою (п.56.15 ст.56 ПК України).

Згідно п.56.17 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Приписами п.56.18 ст.56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 вказаного Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 23.06.2015 р. № 15062-21 та від 20.06.2016 р. № 33858-0000, яким ОСОБА_1 нараховано грошові зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб та які ним отримано особисто, не оскаржувалися відповідачем ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а відтак набули статусу узгоджених.

Згідно п.287.5 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі - фізичні особи, сплачують плату за землю протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Оскільки ці узгоджені грошові зобов'язання не сплачено ОСОБА_1 у встановлений Податковим кодексом України строк, то вони стали податковим боргом платника податків у розумінні пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.

На виконання вимог ст.59 ПК України позивачем направлено відповідачу податкову вимогу від 20.09.2016 р. № 447-21, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана платником податків 24.09.2016 р.

Приписами п.87.11 ст.87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, оскільки визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 23.06.2015 р. № 15062-21, від 20.06.2016 р. № 33858-0000 грошові зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб набули статусу податкового боргу, внаслідок чого на суму боргу відповідачу направлено податкову вимогу від 20.09.2016 р. № 477-21, однак ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у повному обсязі не сплачена.

Таким чином позовні вимоги Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати у сумі 376192,68 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 71, 122, 138, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 376192 (триста сімдесят шість тисяч сто дев'яносто дві) грн. 68 коп. до місцевого бюджету (код платежу 18010900, отримувач: р/р 0316, МФО 852010, ГУ ДКСУ у Херсонській області, код 37981783, одержувач - Строганівська сільська рада).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.2.3