Справа № 761/33037/16-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Ковальової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року у справі а адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив встановити законність, постановити Пенсійному фонду повернути недоплачені 43 859 грн. та встановити премію по рішенню постанови КМУ і наказу Міністра оборони України у розмірі 90% від посадового окладу 1075 грн. з серпня 2012 року.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, деяких інших осіб».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років з урахуванням змін граничних розмірів премії військовослужбовцям Збройних Сил України.

Листом №16788/03/М-1540/1 від 29 серпня 2016 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку пенсії за вислугу років.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно зі ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають на пенсію за цим законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок і провадиться у порядку, встановленому КМУ, у строки, передбачені ч.2 ст.51 даного закону.

З наведеної норми права вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2016 року (справа 461/2167/14-а).

Так, 05 листопада 2010 року Міністром оборони України видано наказ №576 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України №380 від 22 липня 2010 року «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2010 рік» та викладено абз. 5 у такій редакції: «премія особам рядового, сержантського та старшинського складу - 70 відсотків посадового окладу; іншим військовослужбовцям - 55 відсотків посадового окладу».

28 січня 2011 року Міністром оборони видано наказ №50 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік», яким встановлено премію особам рядового, сержантського та старшинського складу у розмірі 70 відсотків посадового окладу; іншим військовослужбовцям - 5 відсотків посадового окладу.

25 червня 2011 року видано наказ Міністра оборони України №355 «Про внесення змін до наказу Міністра оборони України №50 від 28 січня 2011 року ««Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2011 рік», яким встановлено премію особам рядового, сержантського та старшинського складу - 125 відсотків посадового окладу; іншим військовослужбовцям - 90 відсотків посадового окладу.

Отже, премія є складовою грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Премія, яку встановлено зазначеними наказами Міністра оборони України, носить індивідуальний характер і залежить від результатів служби конкретного військовослужбовця, індивідуальні заслуги якого не можуть бути розповсюджені на осіб, що працювали на цій посаді в попередні роки. Таким чином, встановлення такої премії не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до вимог чинного законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 13 вересня 2016 року справа №346/2357/13-а та у постановах від 26 лютого, 14 травня, 18 червня та 10 вересня 2013 року №№ 21-5а13, 21-109а13, 21-165а13, 21-223а13 відповідно.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не спростували висновків суду першої інстанції.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 20 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.