Справа № 182/6326/16-а(2-а/0182/206/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2017 рокусправа № 182/6326/16-а(2-а/0182/206/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року у справі №182/6326/16-а за позовом ОСОБА_2 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 17.11.2016 року звернулась до Нікопольського міськрайонного Дніпропетровської області з позовом до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила визнати дії пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії за період з 01.06 по 31.12.2015 року та зобовязати відповідача виплатити призначену пенсію за вказаний період.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії за віком за період з 01.06 по 31.12.2015 року - протиправними.

Зобовязано управління Пенсійного фонду в м.Нікополі та Нікопольському районі поновити ОСОБА_2 виплату призначеної пенсії з 01.06.2015 року.

Виплачувати ОСОБА_2 призначену пенсію з 01.06.2015 року та виплатити заборгованість, що утворилася з 01.06.2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини восьмої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Постанова Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року прийнята у порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Нікопольському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 19.02.2013 року та з цього часу отримувала пенсію за вислугу років, призначену на підставі п.«е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788 «Про пенсійне забезпечення» (медичний працівник).

Позивач з грудня 2012 року та по теперішній час позивач працює на посаді в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Як вбачається з тексту адміністративного позову, позивач отримувала пенсію з лютого 2013 року по березень 2015 року.

03.04.2015 року позивачка отримала лист відповідача за №4964/0609 від 01.04.2015 року, в якому повідомлялось, що у звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» тимчасово, на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року їй припинена виплата пенсії.

Звернувшись у листопаді 2016 року до пенсійного органу з заявою про поновлення виплати пенсії, позивачка з листа відповідача дізналась, що виплату пенсії їй припинено на підставі ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої у період роботи осіб на посадах, які дають право призначення пенсії або помісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», не виплачуються (а.с.9,10).

Позивач не погодилась з таким рішенням пенсійного органу та оскаржила його до суду.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов за період пенсії з 01.06.2015 року без обмеження строку, вийшов за межі позовних вимог, оскільки вимоги позивача стосувались неправомірного припинення виплати їй пенсії за період з 01.06 по 31.12.2015 року та зобовязання відповідача виплатити призначену пенсію за вказаний період. Будь-яких уточнень або доповнень позовних вимог, позивачем в процесі розгляду справи не подавалось.

Крім того, судом першої інстанції залишено без уваги посилання відповідача в запереченні на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців. Цей строк обчислюється, якщо не встановлено інше, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 17.11.2016 року звернулась до суду з вимогами щодо неправомірного припинення відповідачем виплати їй пенсії за період з 01.06 по 31.12.2015 року та зобовязання відповідача виплатити призначену пенсію за вказаний період.

Про порушення свого права позивач знала з моменту припинення їй виплати такої пенсії та з листа пенсійного органу за №4964/0609 від 01.04.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 ст. 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, що бере участь у справі.

ОСОБА_2 в адміністративному позові взагалі не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду, та згідно тексту позову та доданих до нього документів, колегія суддів не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Згідно з ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.9 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Отже, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для її вирішення, невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.203 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття ухвали про залишення позовних вимог без розгляду.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 167, 184, 195, 183-2, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року у справі №182/6326/16-а задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року у справі №182/6326/16-а скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення певні дії залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак