Справа № 754/2201/17
Суддя: Журавська О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/283/17
Справа №754/2201/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіЖуравської О.В.
з участю секретаряЛісовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та подальше примусове видворення з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, суд,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2017 року Деснянський РВ ГУ ДМС України в м. Києві звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить затримати з поміщенням до ПТПІ та в подальшому примусово видворити з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 16 лютого 2017 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням законодавства в міграційній сфері співробітниками Департаменту боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми НПУ спільно із працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1, був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться в Україні без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України.

За порушення імміграційного законодавства України 16.02.2017 року відносно громадянина Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що відповідач порушив законодавство про правовий статус іноземців в Україні, а також те, що у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що останній і надалі буде ухилятися від виїзду з України, представник позивача просить затримати та в подальшому видворити громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно інформаційного листа Вищого Адміністративного суду України № 844/12/1-13 від 13.06.2013 у зв'язку з виникненням у судовій практиці питань пов'язаних із визначенням належного позивача у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України та територіальної підсудності цих справ, на підставі статті 32 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне повідомити таке. За змістом частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України правом на звернення до адміністративного суду з позовом про примусове видворення іноземців та ociб без громадянства за межі території України наділений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба країни, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 405/-011.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба У країни здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року N 563, встановлено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Тому, надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України права прийняття рішення про примусове повернення іноземців, права подання позову про видворення іноземців узгоджується з положеннями частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини першої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, із допомогою перекладача пояснив, як потрапив до України та зазначив, що розуміє, які наслідки його поміщення до ПТПІ та в подальшому видворення.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що 16 лютого 2017 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням законодавства в міграційній сфері співробітниками Департаменту боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми НПУ спільно із працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1, був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться в Україні без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України.

В результаті проведення перевірки встановлено, що громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на території України без будь-яких документів та законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись в Україні.

Будучи опитаним, ОСОБА_1 пояснив, що в зв'язку з важким матеріальним становищем в сім'ї, яка знаходиться в Бангладеш він вирішив виїхати на постійне проживання в одну з країн Євросоюзу. Розуміючи, що він не зможе отримати візу в будь-яку країну Євросоюзу, вирішив потрапити туди нелегальним шляхом.

Приблизно чотири місяці назад, знаходячись в Бангладеш, він через свого товариша познайомився з чоловіком на ім'я ОСОБА_2, який пообіцяв організувати переправку в Україну, а потім, якщо вийде, то в одну з країн Євросоюзу. ОСОБА_2 повідомив, що організація його нелегальної переправки з Москви в Україну буде коштувати сім тисяч доларів США. Він передав товаришу ОСОБА_2 всю суму. Через туристичне агентство в Бангладеш він відкрив туристичну візу в Посольстві РФ в Індії. В Москву він прилетів 10 грудня минулого року ще з трьома бангладешцями. В аеропорту їх зустрів чоловік ОСОБА_2, який сказав, що потрібно декілька днів зачекати. З аеропорту їх забрала машина і відвезла на квартиру. Він декілька разів спілкувався по телефону з ОСОБА_2, який казав, що все нормально. Приблизно через дві неділі йому зателефонував ОСОБА_2 і сказав, що за ним приїде машина. Після приїзду таксі в ній був водій слов'янської зовнішності, який забрав їхні паспорта. Після чого водій спочатку декілька годин віз їх на автомобілі, а потім перевів через кордон в Україну. Кордон України в офіційному порядку він не пересікав, прикордонний контроль не проходив. У подальшому вони пройшли близько півгодини і вишли до машини на якій приблизно через 8 годин приїхали в місто Київ, де їх зустрів чоловік на ім'я ОСОБА_3, який завів в квартиру.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до частини 3 статті 3 розділу I вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

16.02.2017 року Деснянським РВ ГУ ДМС України в м. Києві відносно громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 складено адміністративний протокол відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування іноземців та ОБГ на території України.

Також він пояснив, що коштів на своє утримання, родинних зв'язків, документів на право перебування на території України він не має.

За отриманням статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі - Закон) визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону, визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

За змістом ч. 1 ст. 30 цього ж Закону, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як роз'яснено у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2012р. за № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» ( у редакції, викладеній в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 року № 3), примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду. З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів. Позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання, у той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства. Якщо ці вимоги подані разом, то судам необхідно враховувати те, що вирішення вимоги про затримання є похідним від вирішення вимоги про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Водночас судам необхідно враховувати, що задоволення позовної вимоги в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства не є абсолютним для вирішення позову в частині затримання. Однак слід мати на увазі, що у разі задоволення цих позовних вимог судом, рішення в частині затримання підлягає негайному виконанню, про що суди повинні зазначити в резолютивній частині постанови (пункт 9 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з положень частини четвертої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та приписів частини другої статті 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення можливості подальшого видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви. Тому, судам слід мати на увазі, що адміністративний суд не має повноважень на затримання іноземця чи особи без громадянства до вирішення питання про примусове видворення такої особи. Тобто суд повинен відмовити в задоволенні позову про затримання, якщо таку позовну заяву подано до вирішення питання про примусове видворення.

Іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більше ніж шість місяців.

Видворення іноземців та осіб без громадянства, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україну, здійснюється органами охорони державного кордону, а в інших випадках - органами внутрішніх справ.

Іноземці та особи без громадянства, які підлягають видворенню, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, у порядку, встановленому законом. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи вбачається, що обставин, які вказані в ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби України у м. Києві з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

З вищевикладеного убачається, що доказів, які мали підтвердити законність перебування відповідача на території України, суду надано не було.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, беручи до уваги, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття судом рішення про затримання з поміщенням до ПТПІ та подальшого примусового видворення відповідача за межі України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідачів не стягуються.

Пунктом 5 частини 2 статті 256 КАС України, передбачено, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову: про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 10 статті 183-7 КАС України, передбачено, що судові рішення в адміністративних справах, передбачених цією статтею, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку в п'ятиденний строк з дня їх проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З урахуванням вище наведеного суд допускає по даній справі негайне виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 71, 99, 158, 159, 160-163, 183-5, 183-7, 256 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009р., суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та подальше примусове видворення з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 - задовольнити.

Затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк, який не може перевищувати 6 (шість) місяців.

В подальшому примусово видворити за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рахунок коштів державного бюджету України.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, постанову допустити до негайного виконання.

Копії постанови суду невідкладно видати сторонам по справі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Оскарження постанови не зупиняє його негайного виконання.

Суддя: