Справа № 523/17381/16-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/17381/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом до Суворовського ОУПФ України в м. Одесі про скасування розпорядження № 191381 від 15.09.2016, скасування рішення від 25.10.2016 року № 132; зобов'язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 27 червня 2016 року в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірних рішень та бездіяльності.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2016 року позов задоволено. Скасовано спірні рішення, зобов'язано відповідача вчинити спірні дії.

В апеляційній скарзі Суворовське ОУПФ України в м. Одесі просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії позивачки складає 2045 грн. 71 коп.

Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2, виданим відділом РАЦС виконкому Суворовської райради народних депутатів м. Одеси 19.12.1995 року, по день його смерті.

ОСОБА_2 працював на посаді судді Суворовського районного суду м. Одеси до 12.07.2004 року та після виходу у відставку перебував на обліку в Суворовському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, отримуючи довічне грошове утримання судді у відставці. Стаж роботи на посаді судді складав понад 25 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27.06.2016 року, актовий запис № 6649.

На підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року заробітна плата ОСОБА_2, яка враховується при призначенні(перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на червень 2016 року (на дату смерті смерті судді у відставці ОСОБА_2.) склала 24650,00 грн.

В зв'язку зі смертю чоловіка позивач, як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, 28 вересня 2016 року звернулася з заявою до Суворовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час настання смерті її чоловіка, з урахуванням довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року.

Суворовським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у м. Одесі розглянуто заяву позивача від 28.09.2016 року №6558 та винесено рішення №132 від 25.10.2016 року, яким відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Судом встановлено, що позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, вона досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а з 26.02.2003 рокує інвалідом 2-ої групи, тобто є непрацездатною, а тому має право на отримання пенсії по втраті годувальника в зв'язку зі смертю чоловіка.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Згідно ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками (ст.37 вказаного Закону).

Згідно пункту 2 частини 1 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

За вказаним Законом, члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. Отже, відмова у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті не може бути визнано правомірною.

Що стосується посилання відповідача на те, що при розрахунку пенсії по втраті годувальника не може враховуватись розмір отримуваного годувальником щомісячного довічного утримання на час настання смерті, системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв'язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивача була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.

У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», "Пічкур проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.

У цій справі право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом "Про судоустрій і статус суддів, яку відмовився врахувати відповідач при розрахунку. Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об'єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів. Не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить "особистий та надмірний тягар" для позивача, яка перебуваючи в непрацездатному віці, є інвалідом 2 групи, втративши матеріальну підтримку в зв'язку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про скасування розпорядження № 191381 від 15.09.2016, скасування рішення від 25.10.2016 року № 132; зобов'язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 27 червня 2016 року в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/