Справа № 824/545/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/545/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

16 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шемчук Ю.А.,

представника відповідача Побережної-Войтенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Чернівецької області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Чернівецької області про визнання протиправним дій та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Чернівецької області про визнання протиправним дій та скасування рішень.

Чернівецький окружний адміністративний суд постановою від 05.12.2016 року вказаний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, решта осіб в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_3 з 22.07.2011 р. по 23.08.2016 р. працював в органах прокуратури на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1

03.05.2016 р. інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівцях рядовим поліції Шевчуком В.Г. складено відносно позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.07.2016 р. у справі №727/4360/16-п, яка набрала законної сили 22.07.2016 р., закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі листа управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України від 24.06.2016 р. № 25-33051-16, з метою встановлення всіх обставин по факту складання органами національної поліції протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно окремих працівників прокуратури Чернівецької області, які про ці випадки керівництво прокуратури області не повідомили, 01.07.2016 р. прокуратурою Чернівецькій області видано наказ № 91 "Про проведення службового розслідування", яким для проведення службового розслідування створено комісію.

За результатами проведеного службового розслідування, комісією складено висновок по факту складання органами національної поліції протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно окремих працівників прокуратури Чернівецької області, які про ці випадки керівництво прокуратури області не повідомили. Вказаний висновок затверджений прокурором Чернівецької області 28.07.2016 р. та того ж дня надано для ознайомлення позивачу.

На підставі пропозицій викладених у висновку службового розслідування, 28.07.2016 р. відповідачем видано наказ №531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, вимог ст. 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, п. 4.1 наказу Генерального прокурора України №17-гн від 22.09.2014 р. "Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України", що виразилось у неповідомленні безпосереднього керівника про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проявленою нещирістю під час проведення службового розслідування, прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_3 оголошено догану.

Відповідно до наказу прокуратури Чернівецької області №602-к від 29.08.2016 р., з метою уточнення положень наказу прокурора Чернівецької області №531-к від 28.07.2016 р. внесено зміни до вказаного наказу, а саме: у абзац 10 описової частини слова та цифри "п. 6 ст. 48 Закону України "Про прокуратуру" замінено на слова та цифри "п. 6 ч. 1 Закону України "Про прокуратуру""; у абзаці 1 резолютивної частини слова "За порушення вимог Закону України "Про прокуратуру" замінено на слова та цифри "За порушення вимог п.п. 4 п. 4 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру".

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про прокуратуру" та Інструкцієї про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури від 06.03.2012 року № 20, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Статтею 43 Закону №1697-VII передбачені підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Згідно вказаній статті, встановлено вичерпний перелік підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, а саме:

- невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків;

-необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;

-розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;

- порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру;

-вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

-систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;

- порушення правил внутрішнього службового розпорядку;

- втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

-публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 49 Закону № 1697-VII, на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Тобто, згідно вказаному прокурора можна притягнути до дисциплінарної відповідальності тільки за наявності хоча б одної з перелічених підстав.

При цьому, порядок заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини встановлені Дисциплінарним статутом прокуратури України затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 № 1796-XII (далі - Статут № 1796-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Статуту № 1796-XII, дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Згідно статті 11 Статуту № 1796-XII, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" ( 3206-17 ) за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури України.

Водночас, основні принципи професійної етики та поведінки працівників прокуратури визначені в Кодексі професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженому наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 р. №123, ( далі - Кодекс етики).

За змістом статті ст. 4 цього Кодексу професійна діяльність працівників прокуратури ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина; незалежності та самостійності; політичної неупередженості та нейтральності; толерантності; рівності перед законом, презумпції невинуватості; справедливості та об'єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; конфіденційності; прозорості службової діяльності; утримання від виконання незаконних рішень чи доручень; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; зразковості поведінки та дисциплінованості.

Згідно статті 18 Кодексу етики, працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих, передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури з метою ухилення від відповідальності.

Таким чином, з метою встановлення наявності підстав для застосування до прокурора дисциплінарного стягнення необхідно встановити зокрема факт не виконання чи неналежного виконання ним службових обов'язків або вчинення дій, що порушують основні принципи професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Згідно з матеріалами справи, підставою для призначення та проведення службового розслідування за результатами якого складено висновок про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, було складення органами національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно позивача та не повідомлення ним про цей випадок керівництва прокуратури Чернівецької області.

При цьому, оскаржуваний наказ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №531-к від 28.07.2016 р. прийнято відповідачем зв'язку з неповідомленням позивачем безпосереднього керівника про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та проявлену нещирість під час проведення службового розслідування.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказаний наказ не містить мотивів, якими відповідач керувався під час прийняття такого рішення, зокрема, посилань на обставини, чи інші дані, які б свідчили про невиконання чи неналежне виконання позивачем службових обов'язків або вчинення ним проступку, який порочить його як працівника прокуратури, які також не встановлені і під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, стосовно вчинення позивачем дій, що суперечать вимогам кодексу етики, які відповідач обгрунтовує тим, що відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення та керуванням ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння (що на думку відповідача підтверджується матеріалами провадження про адміністративне правопорушення), оскільки по-перше провадження по зазначеній справі про адміністративне правопорушення, за рішенням суду, закрито у зв'язку із відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому його матеріали не можуть бути доказом порушення позивачем вимог кодексу етики, а також те, що вказаними нормативними актами не передбачено обов'язку прокурора повідомляти свого керівника про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачем наявності правових підстав для застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани, та як наслідок підстав для задоволення позовних вимог з цього приводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Прокуратури Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 лютого 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.