Справа № 812/325/17
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/325/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря Ларіній П.Є.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Луганській області, Попаснянського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вимогами до органів ДМС України про зобовязання видати їй посвідчення особи без громадянства та зареєструвати її на території України на строк 90 днів для можливості перетинання кордону при виїзді.

В обґрунтування вимог своїх посилається на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 у справі № 876/1047/16, якою відмовлено в її видворенні, як на підставу її законного перебування на території України.

Також посилається на лист ГУ ДМС м. Києва №С-2580/6/2387-16 від 11.08.2016 як на підтвердження обставини, що її паспорт громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 є недійсним, що є підставою для визнання її особою без громадянства.

Вона бажає сама, без депортації покинути Україну, однак, дійсного документу для виїзду за кордон не має, а відповідачі не видають їй цей документ, чим порушують її права.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги, просила суд позов задовільнити. Крім того пояснила, що документально факт звернення до відповідачів з вимогами про надання їй посвідчення особи без громадянства вона не може підтвердити. Щодо довідки Попаснянського відділу ДМС У в Луганській області від 25.10.2016 №42/2461 пояснила, що цей документ надавався на її вимогу для перетинання блокпостів під час проїзду через територію, на якій проводиться антитерористична операція до м. Гірське, де проживає її донька, що є громадянкою України. Сам факт звернення до Попаснянського відділу ДМС У в Луганській області з вимогами про оформлення документів на постійне проживання на території України позивач заперечувала. Також повідомила суду, що вона не зверталася до посольства ОСОБА_4 в Україні для отримання довідки про припинення громадянства чи обміну паспорту.

Представник ГУ ДМС У в Луганській області позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення проти позову та усні пояснення, в яких посилався на такі обставини.

Так, позивач з будь-якими зверненнями до відповідачів не зверталася. Попаснянський відділ ДМС У в Луганській області є структурним підрозділом ГУ ДМС У в Луганській області. Прокоментувати підстави надання позивачу довідки Попаснянського відділу ДМС У в Луганській області від 25.10.2016 №42/2461 представник не зміг. Однак, з заявами про отримання посвідчення особи без громадянства вона не зверталася до відповідачів, доказів такого звернення суду не надала.

Позивач як громадянка ОСОБА_4 не може бути визнана особою без громадянства, недійсність її паспорту не припиняє її громадянства.

Наявний в позивача паспорт громадянки ОСОБА_4 надає їй право виїзду за межі території України, що підтверджено листом ДМСУ від 25.02.2016 №8.1/1139-16.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 у справі № 876/1047/16 було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду від 28.07.2016, якою залишено в силі постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2016, за якою судом прийнято рішення про видворення позивача. Отже, є таке, що набрало законної сили рішення суду про видворення позивача, яке підлягає виконанню.

Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити за необгрунтованістю.

Суд на підставі наданих сторонами доказів встановив такі обставини справи.

Позивач має паспорт громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 №СТ 2823382 від 17.02.2012 (а.с.10).

Відповідно до листа ДМСУ від 25.02.2016 №8.1/1139-16 «Про паспорти громадян ОСОБА_4» паспорт позивача є дійсним для транзитного виїзду з України через території третіх держав до ОСОБА_4 (а.с. 60).

Посилання позивача на лист ГУ ДМС м. Києва №С-2580/6/2387-16 від 11.08.2016, як на підтвердження обставини, що її паспорт громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_4 є недійсним, є не змістовним. В зазначеному листі не вказано підстав наявності такого факту, а лише викладено інформацію, що містить саме звернення позивача до цього органу (а.с.18).

Ухвалою Вищого адміністративного суду 28.07.2016 № К/800/6584/16 залишено в силі постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2016, якою рішенням суду примусово видворено за межі України громадянку ОСОБА_3 Узбекістан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже, є таке, що набрало законної сили рішення суду про видворення позивача, яке підлягає виконанню (а.с.42-45).

Зазначеним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області встановлено факт проживання позивача без документів на право проживання на території України та невиконання нею рішення повноважного органу про примусове повернення її за межі України як підстави для видворення позивача (а.с.37-41).

Факт звернення позивача до відповідачів з заявами про видання їй посвідчення особи без громадянства, реєстрування її на території України на строк 90 днів для можливості перетинання кордону при виїзді на підставі цього документу є недоведеним, оскільки позивач ані в позові, ані в своїх усних поясненнях не вказала, коли саме, з якими саме заявами вона зверталася, якими доказами цей факт можна підтвердити, відповідних доказів суду не надала. Відповідачами цей факт не визнається.

Суд приймає рішення, керуючись такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» терміні вживаються в такому значенні:

6) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

15) особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином;

16) паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в'їзд або виїзд з держави і визнається Україною;

19) посвідчення особи на повернення - документ, який видається іноземцю або особі без громадянства у випадках, передбачених міжнародними договорами України про реадмісію (приймання і передачу осіб);

21) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон - документ, що посвідчує особу без громадянства під час перетинання нею державного кордону України і перебування за кордоном;

22) реадмісія - передача з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства на підставах та в порядку, встановлених міжнародними договорами України.

За наявності у позивача громадянства ОСОБА_3 ОСОБА_4, що підтверджено громадянським паспортом, законні підстави для визнання її особою без громадянства відсутні відповідно до п.15 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та вона має статус іноземця в силу п.6 цієї норми Закону.

Стаття 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає такі засади правового статусу іноземців та осіб без громадянства.

1. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

2. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини.

3. Іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»

1. Посвідчення особи на повернення оформляється та видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції.

2. Правила оформлення, видачі та форма посвідчення особи на повернення визначаються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законами України.

Як вбачається з Положення про управління державної міграційної служби України в Луганській області відповідачі не є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, отже не мають повноважень на видання посвідчення особи на повернення (а.с.54-59).

Крім того, відповідно до п.2 Правил оформлення і видачі посвідчення особи на повернення (далі - Правила), що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 394, термін посвідчення особи на повернення означає проїзний документ, що видається іноземцю або особі без громадянства у випадках, передбачених міжнародними договорами України про реадмісію (приймання і передачу осіб), за відсутності можливості у будь-який інший спосіб отримати такий документ від компетентних органів держави громадянської належності чи постійного проживання особи, яка підлягає реадмісії.

Відповідно до п.4 зазначених Правил посвідчення видається територіальними органами ДМС строком на 60 діб після надходження від держави, до якої надсилається запит про реадмісію, відповідного погодження.

Згідно з ч.1 ста. 19 цього Закону особі без громадянства, яка постійно проживає на території України, але не має проїзного документа, видається посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, яке є документом, що посвідчує особу без громадянства під час перетинання державного кордону України та перебування за кордоном.

У позивача ж наявний на руках документ дійсний для транзитного виїзду з України через території третіх держав до ОСОБА_4, отже підстав для отримання посвідчень, передбачених в пунктах 21, 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивач не має, оскільки вона має статус іноземця, що постійно проживає в Україні та має на руках проїзний документ, що дозволяє транзитний виїзд з України через території третіх держав до ОСОБА_4.

Також, згідно з ч.ч.5-6 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, службова особа якого супроводжувала іноземця та особу без громадянства, яку примусово видворено за зверненням органу Служби безпеки України, інформує такий орган про виконання рішення про примусове видворення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 16. Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

За наявності рішення суду щодо видворення позивача, що набрало законної сили, а також відмітки в паспорті позивача про те, що вона підлягає видворенню, вимоги позивача не підлягають задоволенню також в частині зобовязання відповідачів зареєструвати позивача на території України на певний строк для можливості перетинання кордону при виїзді.

Відповідно до ч. 1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Факту порушення законних прав, свобод та інтересів позивача щодо отримання зазначеного в позові посвідчення особи без громадянства та стосовно її реєстрації на території України на строк 90 днів для можливості перетинання кордону при виїзді - діями, рішеннями чи бездіяльністю відповідачів - судом не встановлено.

Таким чином, судом не встановлено жодних законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог, у звязку з чим наявним є висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ч.1 ст. 88 КАС України, враховуючи тяжкий матеріальний стан, суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94, 105, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Луганській області, Попаснянського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Луганській області про зобов'язання видати посвідчення особи без громадянства та зареєструвати на строк 90 днів для виїзду за кордон та - відмовити за необгрунтованістю.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України постанова складена у повному обсязі 23 лютого 2017 року.

Суддя ОСОБА_5