Справа № 520/475/17
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/475/17
Провадження № 2-а/520/378/17
УХВАЛА

20.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 30.03.2016 №825882 щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у зв'язку з збільшенням посадового окладу на підставі довідки прокуратури Одеської області від 24.02.2016 №355;

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 30.11.2016 №282/Б-01 про відмову в поновленні виплати позивачеві пенсії з 01.04.2015 року;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок з 01.01.2016 року призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року, виходячи із 90% місячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням наданої довідки прокуратури Одеської області №355 від 24.02.2016 про збільшення розміру заробітної плати внаслідок збільшення посадового окладу;

- на підставі ст.94 (170) КАС України стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок держказначейства, за квитанцією №93 від 16 січня 2017 суму витрат на оплату судового збору сплачену у Ощадбанку в розмірі 640 грн., бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси.

20.02.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі, до до розгляду Конституційним судом України подання Верховного суду України від 23.01.2017 року. Також позивач надав до суду заяву про проведення судового засідання по розгляду вказаного клопотання за його відсутності.

Відповідно до вимог статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України зупинення провадження у справі обумовлено наявністю обставин, які перешкоджають розглядові в справі до їх усунення або виконання необхідних дій.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України визначено випадки обов'язкового зупинення провадження в справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» без обмежень її максимального розміру.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 №2 прийнято рішення про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» положенням частини першої статті 8, частин другої та третьої статті 22, частин першої та третьої статті 46 Конституції України.

Відповідно до частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Зі змісту положень частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України право на звернення до Верховного Суду України в суду з'являється у випадку виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Тобто, факт звернення до Верховного Суду України, а останнім до Конституційного Суду України свідчить про наявність сумніву у суду щодо відповідності закону Конституції України.

Одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відтак, суд зобов'язаний вирішувати справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

При цьому, судом враховується, що Конституційний Суд України в пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення від 29.06.2010 №17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

За результатами розгляду конституційного подання щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних з розміром пенсії, в залежності від рішення Конституційного Суду може змінитися.

Вказане свідчить про істотність результатів розгляду судом конституційної юрисдикції подання Верховного Суду України для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній адміністративній справі.

Поряд з цим, судом враховується, що оскільки процесуальний закон не містить норм, які визначали подальші процесуальні дії суду при зверненні до Верховного Суду України, вказану прогалину було усунуто приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», в абзаці 2 пункту 2 якої закріплено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд в будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного Суду України, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 №2 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» положенням частини першої статті 8, частин другої та третьої статті 22, частин першої та третьої статті 46 Конституції України», оскільки, на думку суду таке звернення є перешкодою для вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання позивача про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню, а провадження по цій справі - зупиненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 156, 160, 165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі задовольнити.

Зупинити провадження по справі №520/475/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії до розгляду Конституційним судом України подання Верховного суду України від 23.01.2017 року, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 №2 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» положенням частини першої статті 8, частин другої та третьої статті 22, частин першої та третьої статті 46 Конституції України».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Калініченко Л. В.