Справа № 569/16600/16-а
Суддя: Харечко С.П.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Наконечної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати йому пенсії з 01.06.2015 р. та зобов'язати відповідача поновити виплату йому пенсії з 01.06.2015 р..

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 04.01.2013 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Рівне, як пенсіонер за вислугою років, як працівник охорони здоров'я, у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховуючи те, що після призначення пенсії він продовжував працювати, кошти з рахунку знімав лише при крайні потребі. Однак влітку 2016 року від співробітників банку він дізнався, з 01.04.2015 року виплата пенсії йому припинена.

10.12.2016 року звернувся до Рівненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про поновлення йому виплати пенсії за вислугою років. За результатами розгляду заяви від 10.12.2016 року Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне згідно з листом від 13.12.2016 року №Г-531/07.1-15 повідомило, що станом на 01.04.2015 року згідно з індивідуальними відомостями про нього, як застрахованої особи, та матеріалами моєї пенсійної справи встановлено факт його роботи в управлінні держпродспоживслужби в місті Рівному на посаді, начальника відділу держнагляду за дотриманням санітарного законодавства, яка передбачена Законом України «Про державну службу». Відповідно до статті 47 Закону( зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ та від 24.12.2015 №911- VІІІ) тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачується). Станом на квітень 2015 року він перебувала на вищевказаній посаді, тому відповідач зупинив виплату йому пенсії. Вважає, що припинення виплати пенсії відповідачем є неправомірними .

Позивача, у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані до суду заперечення на позов, вказав, що позов не визнає в повному обсязі та просив відмовити в задоволені., оскільки позивач працює на посаді, на яку розповсюджується дія Закону України „Про державну службу", тому відповідно до Закону № 213-VIII та Закону № 911-VIII виплата пенсії позивачу не здійснюється. Відповідач, припинивши виплату пенсії позивачу діяв відповідно до вимог діючого законодавства. Просив відмовити в задоволені позову.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що припиненням виплати пенсії за вислугою років порушено законні права позивача. Позивач просить поновити виплату пенсії за вислугою років за період з 01 червня 2015 року. Судом, відповідно до ст. 99 КАС України,позовні вимоги задоволено частково - за період з 10.06.2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугою років за нормами Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія призначена довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням.

Згідно з індивідуальними відомостями про ОСОБА_1, як застраховану особу та матеріалами пенсійної справи станом на 01.04.2015 року встановлено факт роботи в управлінні держпродспоживслужби в місті Рівному. ОСОБА_1 працює начальником відділу держнагляду за дотриманням санітарного законодавства..

10.12.2016 року ОСОБА_1 у зв'язку із припиненням виплати пенсії звернувся до відповідача із заявою, в якій просив її відновити.

13.12.2016 року Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки встановлений факт його роботи на посаді, яка дає право на виплату пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

За загальним правилом установленим ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов"язкове пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2007 від 18.06.2007 року встановлено, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція (254к/96-ВР) та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР) не допускається .

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Пічкур проти України" від 07.11.2013 року, яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, зазначається, що статтею 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду наведених вище міркувань, суд приходить до висновку щодо незаконного позбавлення пенсії за вислугою років ОСОБА_1, а саме позбавлення його права на соціальний захист, що включає, зокрема, і право на одержання пенсії та достатній життєвий рівень по відношенню до інших, тому достатні підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, яка була зупинена.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у призупиненні виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Зобов'язати Рівненське об'єднане Управління пенсійного фонду України Рівненської області поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2016 року у попередньому розмірі.

Постанову суду у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з бюджетних асигнувань Рівненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Cуддя: С.П.Харечко