Справа № 263/13967/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хараджа Н.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року справа №263/13967/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Сухарька М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2016 року у справі № 263/13967/16-а за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (надалі - відповідач) про скасування постанови від 27.10.2016 року Серії АР № 334492 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю складу правопорушення (а.с. 1-4).

Під час відкриття провадження у справі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2016 року залучено у якості третьої особи Управління патрульної поліції в місті Маріуполі (а.с. 11).

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Національної поліції України, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Маріуполі - відмовлено.

Позивач із таким судовим рішенням не погодилась, звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції, порушення останнім норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що працівник поліції не мав права вимагати надання страхового поліса, оскільки, на його думку, обов'язок водія показати поліс виникає у випадках, передбачених законодавством і ті випадки відрізняються від тих, які виникають при обов'язку показати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Апелянт також зазначає, що у момент зупинки на неї не складався протокол та не оформлювалися матеріали про ДТП, що підтверджується постановою. Крім того, апелянт вказує, що працівник поліції провокував виникнення конфліктної ситуації, безпідставно та голо сливо наполягаючи на порушенні правил дорожнього руху.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчять рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Спірним питанням даної справи є правомірність винесення відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № АР 334492 відносно ОСОБА_2, притягнення її до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та, як наслідок, накладення штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.10.2016 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 334492 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_2, 27 жовтня 2016 року о 21-20 год. у місті Маріуполі Донецької області по вул. Аеродромна, 6, керувала автомобілем MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби, а також не мала при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 "ґ" Правил дорожнього руху України (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку про порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, та відповідно здійснення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП, у зв'язку з чим позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому, відсутні підстави для скасування спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як зазначалось вище, 27.10.2016 року, інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3відносно позивача винесено постанову про адміністративне правопорушення та притягнуто її до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп.

Колегія суддів зазначає, що підпунктом "г" пунктом 2.1 розділу 2 "Обов'язки і права водіїв механічних транспортних засобів" Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Крім того, абзацом 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що, зокрема, водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.21.1 ст. 21 Закону України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV), з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п.21.3 Закону N 1961-IV).

Частиною 1 статті 126 КУпАП, визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2016 року, ОСОБА_2, під час огляду документів пред'явив інспектору поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк якого скінчився 21 жовтня 2016 року.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що працівник поліції не мав права вимагати надання страхового поліса, оскільки, на його думку, обов'язок водія показати поліс виникає у випадках, передбачених законодавством і ті випадки відрізняються від тих, які виникають при обов'язку показати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки, як зазначалось вище, чинним законодавством передбачено, водій транспортного засобу повинен мати при собі страховий поліс та на вимогу працівників поліції пред'являти для його для перевірки.

Щодо порушення позивачем ч.6 ст. 121 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно п.п. «в» пункту 2.9 розділу 2 «Обов'язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з ч.6 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З копії відеозапису фіксування адміністративного правопорушення вбачається, що номерний знак належним чином не був освітлений, містяться деякі прояви червоного світла, але в цілому номерний знак транспортного засобу позивача у темну пору доби освітлений не був.

Таким чином, наявні ознаки порушення позивачем вимог ч.6 ст. 121 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що приписами ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що під час розгляду справи знайшло своє підтвердження наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та визначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Щодо посилання апелянта на ту обставину, що у момент зупинки на неї (ОСОБА_2) не складався протокол, колегія суддів зазначає наступне.

За вимогами ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач оспорював факт вчинення ним правопорушення і вимагав складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Не заслуговує на увагу і довід апелянта про те, що працівник поліції провокував виникнення конфліктної ситуації, безпідставно та голо сливо наполягаючи на порушенні правил дорожнього руху, оскільки зазначена обставина не підтверджена матеріалами справи, в тому числі відеофіксацією.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2016 року у справі № 263/13967/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І. Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок