Справа № 821/2095/16
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/2095/16
15 год. 25 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

суддів: Василяки Д.К., Войтовича І.І.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю : представника позивача - Лисенка В.О.,

представника відповідача - Мішіної Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Херсонський завод пластикових виробів" до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправними дій та скасування наказів,

встановив:

Приватне підприємство "Херсонський завод пластикових виробів" (далі-позивач, Підприємство, ПП "Херсонський ЗПВ") звернулося до суду із адміністративним позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України (далі-відповідач, Мінприроди), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.09.2016 року № 345 "Про затвердження Плану - графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року" в частині включення ПП "Херсонський завод пластикових виробів" (пункт 39) до плану - графіку планових перевірок;

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення планової перевірки ПП "Херсонський завод пластикових труб" та складання акта планової перевірки додержання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами від 02.12.2016 року № 51/16;

- визнати протиправним та скасувати підпункт 2.1 пункту 2 наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 09.12.2016 року № 502 "Про анулювання ліцензії".

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Суду пояснив, що на підставі наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.09.2016 року № 345 відповідач 02.12.2016 року здійснив заходи щодо проведення перевірки ПП "Херсонський ЗПВ" за результатами якої складено акт перевірки № 51/16, що став підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії. Позивач вважає протиправним пункт 39 наказу щодо включення ПП "Херсонський ЗПВ" до плану-графіку планових перевірок, оскільки постановою КМУ № 408 встановлено обмеження на проведення перевірок, зокрема, планові перевірки суб'єктів господарювання здійснюються за умови надання на це дозволу Кабінетом Міністрів України або за рішенням суду у межах кримінального провадження. У відповідача відсутній дозвіл Кабміну на проведення перевірки чи рішення суду з цього приводу. Крім того, статтею 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності" передбачено затвердження уніфікованих актів перевірок із переліком питань, що підлягають з'ясуванню та опублікування акта перевірки в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством. Оприлюдненню на офіційному веб-сайті Мінприроди не пізніше ніж за 10 днів до початку перевірки підлягає також план здійснення заходів державного нагляду. Відповідачем не дотримані вказані вимоги Закону про державний нагляд (контроль), що має наслідком незаконність оскаржуваних наказів. Посилаючись на дані обставини, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснив, що планова перевірка позивача стосувалася дотримання Підприємством вимог ліцензійних умов, а тому на даний вид перевірки не розповсюджується обмеження, встановлені Законом України від 28.12.2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України". Мінприроди затвердило план проведення перевірок наказом від 20.09.2016 року № 345, який опубліковано на офіційному веб-сайті відповідача. Мінприроди є органом ліцензування, а тому не зобов'язаний затверджувати уніфіковану форму акту перевірки. Також представник відповідача відмітив, що оскільки ПП "Херсонський ЗПВ" своєчасно отримано повідомлення про здійснення планового заходу контролю та без належних підстав не допущено відповідача до проведення перевірки, а також не виконано вимоги Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, Мінприроди прийнято рішення про анулювання ліцензії. Із наведених підстав просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Приватне підприємство "Херсонський завод пластикових виробів" зареєстроване як юридична особа 04.04.2007 року та здійснює господарську діяльність, зокрема, з виробництва будівельних виробів із пластмас.

20.09.2016 року Міністерство екології та природних ресурсів України прийняло наказ № 345 "Про затвердження Плану-графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року". Пунктом 39 Плану-графіку передбачено перевірку ПП "Херсонський завод пластикових виробів" з 28.11.2016 року, термін перевірки - п'ять днів.

14.11.2016 року Мінприроди надіслало позивачу повідомлення про проведення планової перевірки у період з 28.11.2016 року по 02.12.2016 року, яке отримано Підприємством 16.11.2016 року. Факт своєчасного отримання повідомлення про проведення перевірки не заперечувався позивачем у судовому засіданні.

15.11.2016 року ПП "Херсонський завод пластикових виробів" звернулося до Міністра екології та природних ресурсів України та до Державної регуляторної служби України із листами про надання роз'яснень стосовно правомірності здійснення планового заходу контролю за дотриманням Ліцензійних умов у той час, як діють обмеження, та надання переліку нормативно-правових актів на підставі яких здійснюється перевірка, питання відповідно до ступеню ризику, затверджену форму уніфікованого акту перевірки, та докази розміщення цих актів на порталі Мінприроди України.

18.11.2016 року посадовим особам Мінприроди Шкамардіній А.О. та Курник І.М. видано посвідчення (направлення) НОМЕР_1 на проведення планової перевірки ПП "Херсонський завод пластикових виробів" з питань виконання Підприємством вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

24.11.2016 року Мінприроди отримано лист ПП "Херсонський завод пластикових виробів", в якому позивач повідомив про неотримання відповіді на заяви від 15.11.2016 року та вирішення питання щодо допуску до перевірки у разі отримання від відповідача обґрунтованих пояснень щодо правомірності проведення планового заходу контролю.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, у визначений термін проведення планового заходу контролю голова Комісії з питань ліцензування засобами телефонного зв'язку, що був вказаний у матеріалах ліцензійної справи, з'ясувала у керівника Підприємства ОСОБА_5, що останній вважає перевірку незаконною, а тому не має наміру допускати членів Комісії до її проведення.

02.12.2016 року Міністерством екології та природних ресурсів України складено акт № 51/16 планової перевірки додержання ПП "Херсонський завод пластикових виробів" ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, та акт № 51/16-1 про відмову позивача у проведенні планової перевірки. Дані акти отримані уповноваженою особою Підприємства 02.12.2016 року та підписані із запереченнями.

09.12.2016 року Міністерство екології та природних ресурсів України прийняло наказ № 502, підпунктом 2.1 пункту 2 якого анульовано ліцензію на право ПП "Херсонський завод пластикових виробів" провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача про протиправність перевірки та оскаржуваних наказів, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Положення Закону № 877-V суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами частини 3 статті 2 Закон № 877-V контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Щодо доводів позивача про існування обмежень на проведення планових перевірок, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 року № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII) ліцензіат - суб'єкт господарювання, який має ліцензію на провадження встановленого законом виду господарської діяльності; ліцензія - документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно із частина 1, 2 статті 6 Закону № 222-VIII орган ліцензування видає ліцензії на право здійснення видів господарської діяльності та для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності, зокрема, здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

Суд встановив, що 09.12.2010 року Міністерство екології та природних ресурсів України видало ПП "Херсонський завод пластикових виробів" ліцензію на право провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, оброблення).

Отже, позивач здійснює господарську діяльність, що підлягає ліцензуванню. У свою чергу, відповідач здійснює нагляд і контроль у сфері ліцензування.

У зв'язку із запровадженням статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 13.08.2014 року № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", яка містить Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл КМУ на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, прийнято у зв'язку із запровадженням обмежень на проведення перевірок, встановлених ст. 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", у тому числі Мінприроди.

Пунктом 24 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року (ч.1 ст. 3 Бюджетного кодексу України).

Беручи до уваги ту обставину, що положення статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" є чинними тільки протягом бюджетного періоду, суд вважає, що обмеження щодо проведення перевірок, які встановлені Постановою від 13.08.2014 року № 408 втратили чинність у зв'язку із закінченням бюджетного періоду.

Верховна Рада України 28.12.2014 року прийняла Закон № 71-VIII, пунктом 3 розділу II "Прикінцевих положень" якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України (за деяким виключенням).

Слід зазначити, що Закон № 71-VIII врегульовує відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Таким чином, суд вважає, що встановлені пунктом 3 розділу II "Прикінцевих положень" Закону № 71-VIII обмеження поширюються на проведення перевірок контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України, тобто органів, які реалізовують державну податкову та митну політику.

Аналізуючи положення наведених вище нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про відсутність обмежень чи будь-яких заборон на проведення планових заходів контролю органами ліцензування за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та відсутність у даному випадку необхідності отримання дозволу Кабміну на проведення зазначених планових заходів.

Відповідно до абзаців сьомого та восьмого частини 2 статті 5 Закону № 877-V уніфіковані форми актів, в яких передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, затверджуються органом державного нагляду (контролю) і публікуються в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством.

Орган державного нагляду (контролю) оприлюднює критерії та періодичність проведення планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) шляхом розміщення інформації в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством.

Суд встановив, що наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.09.2016 року № 345 "Про затвердження Плану - графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на ІV квартал 2016 року" оприлюднено на офіційному сайті Мінприроди у розділі "Діяльність" підрозділі "Дозвільно-Ліцензійна діяльність" (http://www.menr.gov.ua/license/5303-nаkаz-ministerstva-ekolohii-tа-рrуrоdnуkh-rеsursiv-ukrainy-345-vid-20-09-2016-рrо-zatverdzhennia-planu-hrafiku-planovykh-perevirok- doderzhannia-litsenziantamy-litsenziinykh- umov-provadzhennia-z-nebezpechnymy-vidkhodamy-na-iv-kvartal-2016-roku).

Разом з тим, суд погоджується із позицією Мінприроди щодо відсутності законодавчо встановленого порядку затвердження та публікації в мережі Інтернет уніфікованих форм актів у разі проведення заходів контролю за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов.

За таких обставин суд не вбачає в діях Мінприроди ознак протиправності при прийнятті наказу від 20.09.2016 року № 345 про затвердження плану перевірок, проведенні планової перевірки "Херсонський ЗПВ" та складання акту перевірки від 02.12.2016 року № 51/16.

Щодо скасування наказу від 09.12.2016 року № 502 про анулювання ліцензії суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 Закону № 222-VIII підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є Акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування.

Як зазначено судом вище, 02.12.2016 року відповідач склав акт № 51/16-1 про відмову ПП "Херсонський ЗПВ" у проведенні планової перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, який отриманий уповноваженою особою Підприємства 02.12.2016 року та підписаний із запереченнями щодо наявності обмежень на перевірку та вимогою надати перелік нормативно-правових актів на підставі яких запланована перевірка, питання відповідно до ступеня ризику та затверджену уніфіковану форму акту.

Інших підстав для недопуску до перевірки, зокрема, передбачених частиною 4 статті 5 Закону № 877-V (неодержання повідомлення про здійснення планового заходу) позивач у запереченнях до Акту № 51/16-1 не навів.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечував факт відмови підприємства від допуску відповідача до проведення перевірки.

Отже, суд вважає правомірним рішення Мінприроди в частині анулювання ПП "Херсонський ЗПВ" у ліцензії на право провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, зважаючи на відмову позивача допустити відповідача до проведення перевірки.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог КАС України позивач не надав суду достатніх доказів, які б спростовували позицію відповідача щодо законності оскаржуваних дій та рішень.

За таких обставин суд дійшов висновку, що приймаючи спірні накази та здійснюючи заходи щодо проведення перевірки відповідач діяв у порядку та у спосіб, що передбачені законодавством України, яке регулює дані правовідносини, а відтак - відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

За правилами статті 94 КАС України у разі відмови позивачу у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити приватному підприємству "Херсонський завод пластикових виробів" у задоволенні позовних вимог до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправними дій та скасування наказів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 лютого 2017 р.

Головуюча: Кисильова О.Й.

Судді: Василяка Д.К.

Войтович І.І.

кат. 5.1.2