Справа № 817/1217/16
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"13" лютого 2017 р. Справа № 817/1217/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "28" вересня 2016 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Комтехсервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року приватне підприємство "Комтехсервіс" (далі - ПП "Комтехсервіс") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016р. № форми "Р", згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток в розмірі 100 656грн. за основним платежем.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 27.07.2016.

Присуджено на користь позивача Приватного підприємства "Комтехсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 1509,84 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що в період з 18.04.2016 по 10.05.2016 ГУ ДФС у Рівненській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ПП "Комтехсервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено Акт №93/17-00-14-01/32881326 від 18.05.2016 (т.1 а.с.14-102).

На підставі Акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.05.2016, а саме: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 223843грн. за основним платежем та 489 грн. штрафних санкцій, всього 224332,00грн.; №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2651,00 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 5316грн. за основним платежем та 1329грн. штрафних санкцій, всього 6645,00грн.; №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 3077,00грн.

За результатами адміністративного оскарження позивачем вказаних податкових повідомлень-рішень ДФС України рішенням вих.№15970/6/99-99-11-01-01-25 від 25.07.2016, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС України від 31.05.2016р. №, №, №, № скасовано в частині взаємовідносин з ТОВ "МУК (ЄНОТ)", ФОП ОСОБА_4, ТОВ "Меланіт С" і у відповідній частині штрафні санкції та залишено без змін вказані податкові повідомлення-рішення в іншій частині (т.1 а.с.131-134).

У зв'язку з цим відповідачем 27.07.2016р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 100656грн. за основним платежем (т.1 а.с.11).

Актом перевірки відповідачем встановлено, що значення 131233911грн. у рядку 02 "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку", не відповідає даним бухгалтерського обліку, а саме за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 встановлено заниження доходу всього в сумі 556218 грн., а саме:

1) в порушення пп.14.1.11 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями) ПП "Комтехсервіс" не включено до інших доходів безнадійну кредиторську заборгованість на загальну суму 507400,00грн., отриману від ФОП ОСОБА_6;

2) в порушення пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями) ПП "Комтехсервіс" занижено показники у рядку 01 "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" на суму 1000,00грн.;

3) заниження підприємством фінансового результату за 2015 рік на суму 47818 грн. у зв'язку з віднесенням комісійної винагороди за договорами комісії з підприємцями ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які водночас є працівниками даного підприємства.

Не погодившись з правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень та результатами їх адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що позивачем на підставі належних та допустимих доказів підтверджено обґрунтованість позовних вимог, у той час як відповідачем не доведено правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Господарська діяльність, відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Згідно пункту 44.1 статті 44 цього Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Стосовно відносин ПП "Комтехсервіс" із фізичною собою-підприємцем ОСОБА_6 щодо надання ним поворотної фінансової допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом вірно встановлено, що 17.03.2015 року між Приватним підприємством "Комтехсервіс" (отримувач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (надавач) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №ЗЄВ201517/03-1(т.1 а.с.135-136).

Пунктом 8.1. договору про надання поворотної фінансової допомоги №ЗЄВ201517/03-1 від 17.03.2015р. встановлено, що такий договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 17 березня 2018 року.

Згідно до договору ФОП ОСОБА_6 надав ПП "Комтехсервіс" допомогу в сумі 507400грн., що обліковано позивачем по кредиту рахунка 685 "Розрахунки з іншими кредиторами".

10.09.2015 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер НОМЕР_1 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6.

Враховуючи дані обставини Податковий орган дійшов висновку, що з припиненням підприємницької діяльності неповернута поворотна фінансова допомога набуває згідно з пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України статусу безнадійної кредиторської заборгованості, а відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, повинна бути включена до доходу позивача.

З такими висновками відповідача колегія суддів не погоджується зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що саме на підставі абз. "з" п.п.14.1.11. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України контролюючим органом поворотну фінансову допомогу, отриману позивачем від ФОП ОСОБА_6, було віднесено до безнадійної кредиторської заборгованості.

Згідно з абз. "з" пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

з)заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Однак, відповідно до матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_6, діяльність якої була припинена, не мала заборгованості перед позивачем, тоді як позивач мав такі зобов'язання перед підприємцем.

Податковим законодавством чітко визначено, що заборгованість вважається безнадійною якщо існує заборгованість суб'єкта господарювання, визнаного банкрутом у встановленому законом порядку або заборгованість суб'єкта господарювання, припиненого як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження податкового органу про необхідність збільшення позивачем доходу на суму безнадійної заборгованості є безпідставними, так як відсутня заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 перед позивачем.

Аналогічна позиція була викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 07 липня 2015 року в справі №К/800/9223/15 по подібним правовідносинам.

Крім того, листом від 01.09.2015р. ФОП ОСОБА_6 відповідно до статей 509, 510, 512, 513, 514-516 ЦК України повідомив ПП "Комтехсервіс" про заміну кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі договору №ЗЄВ201517/03-1 від 17.03.2015р. на громадянина України ОСОБА_6, до якого переходять всі права кредитора у такому зобов'язанні (т.1 а.с.137).

Що узгоджується з правовою позицією викладеною в Постанові Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13, а саме, відповідно до ст.ст. 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України, встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, право кредитора відступити право вимоги за зобов'язанням передбачене нормами чинного в Україні законодавства.

Тобто, права кредитора у даному зобов'язанні ПП "Комтехсервіс" по поверненню поворотної фінансової допомоги перейшли від фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до фізичної особи ОСОБА_6

Отже, зобов'язання щодо повернення позивачем поворотної фінансової допомоги в сумі 507400грн. на час здійснення перевірки було дійсним, не припиненим, а відповідно не набуло статусу безнадійної заборгованості на противагу твердженням відповідача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, видатковими касовими ордерами від 16.03.2016р. на суму 98000,00грн., від 17.03.2016р. на суму 98000,00грн., від 18.03.2016р. на суму 113077,40грн., від 21.03.2016р. на суму 1322,60грн., від 22.03.2016р. на суму 98000,00грн., від 23.03.2016р. на суму 99000,00грн. підтверджено виконання в повному обсязі позивачем зобов'язань з повернення поворотної фінансової допомоги для ОСОБА_6, відповідно договору №ЗЄВ201517/03-1 від 17.03.2015р. (т.1 а.с.154-159).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що віднесення відповідачем заборгованості позивача в сумі 507400грн. до безнадійної внаслідок припинення фізичною особою-підприємцем (кредитором) своєї підприємницької діяльності, є помилковим, а отже доводи відповідача про те, що сума заборгованості у разі припинення ФОП ОСОБА_6 підприємницької діяльності повинна бути включена до доходу як безповоротна фінансова допомога є помилковими.

Відносно висновків відповідача щодо безпідставного не віднесення до складу доходів позивача 1000,00грн., сплачених засновником ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 під час операції збільшення статутного капіталу підприємства у 2015 році понад розмір, визначений рішенням засновника №06 від 15.06.2015р., то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі висновки відповідача також є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для донарахування податкових зобов'язань позивачу.

Підпунктом 14.1.257. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Як вбачається з матеріалів справи ПП "Комтехсервіс" було зареєстровано у 2004 році зі статутним фондом в розмірі 1000,00грн., сплата яких засновником була оформлена прибутковим касовим ордером №12 від 30.12.2013р. В подальшому рішенням засновника №06 від 15.06.2015р. було вирішено збільшити статутний фонд (капітал) підприємства до 1000000грн.

Засновником ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 було внесено до каси підприємства як внесок до статутного капіталу підприємства грошові кошти в розмірі 990000грн., що було оформлено прибутковим касовим ордером №41 від 30.06.2015р., та 10000грн., що було оформлено прибутковим касовим ордером №107 від 02.07.2015р.

В результаті вказаних операцій засновником ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 було сплачено (внесено) до статутного капіталу грошові кошти в сумі, що на 1000,00грн. більше ніж визначено рішенням засновника №06 від 15.06.2015р.

Контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення вважав, що грошові кошти в сумі 1000,00грн., сплачені ОСОБА_5, є безповоротною фінансовою допомогою, оскільки являються для позивача сумою коштів, переданими йому як платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів, однак колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на наступне.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що грошові кошти в сумі 1000грн., отримані позивачем від ОСОБА_5 за договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.

Отже, зазначені грошові кошти є безпідставно одержаними та не підлягають негайному включенню до доходу підприємства.

Статтею 400 Цивільного кодексу України встановлено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна, а у разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до абз. "а" пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, безнадійною заборгованістю є заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно зі ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Як вбачається з вищенаведеного, законодавство встановило обов'язок особи, яка безпідставно одержала кошти, повернути такі кошти їх належному власнику і лише невиконання такого обов'язку у встановленому порядку та строки, за наслідками спливу строків позовної давності змінює статус таких коштів на безповоротну фінансову допомогу, що передбачає включення таких коштів до доходів підприємства.

Крім того, до спливу строків позовної давності ПП "Комтехсервіс" було повернуто ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1000,00грн. за видатковим касовим ордером №265 від 21.06.2016р. (т.1 а.с.153).

Отже, грошові кошти в розмірі 1000,00грн. були помилково віднесені податковим органом до безповоротної фінансової допомоги, а відповідно, донарахування у зв'язку із цим відповідачем позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток є безпідставним.

Наведене спростовує твердження відповідача про перетворення коштів у сумі 1000,00грн., сплачених засновником ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 під час операції збільшення статутного капіталу підприємства у 2015 році понад розмір, визначений рішенням засновника №06 від 15.06.2015р., у безповоротну фінансову допомогу.

Щодо тверджень контролюючого органу відносно заниження позивачем фінансового результату за 2015 рік на суму 47818 грн у зв'язку з віднесенням комісійної винагороди за договором комісії, і витрат на оплату праці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, колегія суддів також вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2015 році у трудових відносинах з Приватним підприємством "Комтехсервіс" перебували громадяни ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а зокрема:

- ОСОБА_7 обіймав посаду начальника комерційного відділу. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 01.10.2015р. (т.1 ас..140), до завдань та обов'язків начальника комерційного відділу віднесено організацію діяльності комерційного відділу, розроблення маркетингових програм та стратегій, аналіз стану внутрішнього та зовнішнього ринків товарів та послуг з метою визначення факторів, що сприяють успіху в досягненні цілей господарської діяльності підприємства, організацію комплексного дослідження потреб споживачів та їх поведінки в конкретних сегментах ринків, тощо;

- ОСОБА_8 обіймав посаду менеджера (управителя) з постачання. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 17.09.2015р. (т.1 а.с.141), до завдань та обов'язків менеджера (управителя) з постачання віднесено: знати і задовольняти потреби підприємства у придбанні продукції, отримувати інформацію про наявну у постачальників (виробників) продукцію, отримувати інформацію від торгових відділів про нову продукцію, асортимент, ціни, тощо;

- ОСОБА_9 обіймав посаду начальника відділу з реклами, зв'язків з громадськістю. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 30.10.2013р. (т.1 а.с.139), до завдань та обов'язків начальника відділу з реклами, зв'язків з громадськістю належить організація роботи з рекламування продукції, розроблення рекламних планів і визначення витрат на їх проведення, здійснення керівництва, планування та координації робіт з проведення рекламних кампаній, вибір форм і методів реклами в засобах масової інформації, їх текстового, кольорового та музичного оформлення, тощо;

- ОСОБА_10 обіймала посаду менеджер (управитель) з персоналу. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП "Комтехсервіс" ОСОБА_5 11.10.2013р. (т.1 а.с.138), до завдань та обов'язків менеджера (управителя) з персоналу віднесено організацію роботи із забезпечення персоналом відповідно до загальних цілей розвитку підприємства та конкретних напрямів кадрової політики з метою найефективнішого використання, оновлення та поповнення персоналу, забезпечення роботи з укомплектування підприємства працівниками потрібних професій, спеціальностей згідно з кваліфікаційними рівнями і профілем, отриманої ними підготовки, та діловими якостями з урахуванням можливостей максимальної реалізації трудового потенціалу кожного працівника, тощо.

Одночасно, вказані працівники підприємства були зареєстровані та здійснювали підприємницьку діяльність як фізичні особи-підприємці.

Статтею 42 Конституції України гарантовано кожному право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це право закріплено також у статті 50 Цивільного кодексу України.

Отже, виконання вказаними особами трудових обов'язків не перешкоджає їм здійснювати підприємницьку діяльність, в тому числі діяльність з реалізації товарів за договорами комісії.

Таким чином, ПП "Комтехсервіс" було укладено з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 договір комісії №01/10-8 від 01.10.2015р., з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 договір комісії №01/10-4 від 01.10.2015р., з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 договір комісії №01/10-7 від 01.10.2015р. та з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 договір комісії №01/10-11 від 01.10.2015р.

Як вбачається з вказаних договорів, їх предметом є виконання комісіонером за дорученням комітента за винагороду продажу продукції, переданої на комісію (т.1 а.с.170-171, 182-183, 194-195, 210-211).

Вказані договори комісії, є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання вказаних договорів комісії комісіонерами здійснювалася реалізація товарів, за наслідками чого у відповідності до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" було складено відповідні звіти та акти надання послуг комісії:

- ФОП ОСОБА_7 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р.;

- ФОП ОСОБА_8 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р.;

- ФОП ОСОБА_9 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р.;

- ФОП ОСОБА_10 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р. (т.1 а.с.215-250, т.1І а.с.1-3).

Звітами про дебетові і кредитові операції по рахунку ПП "Комтехсервіс" також встановлено, що, позивачем було в повному обсязі в розмірі та порядку, встановлених відповідними договорами комісії, сплачено комісіонерам комісійну винагороду (т.1І а.с.4-181.

Разом з цим, підприємницька діяльність, яку здійснювали в рамках виконання договорів комісії фізичні особи-підприємці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а саме комісійна торгівля продукцією, не є ідентичною з трудовими функціями цих осіб під час виконання ними трудових обов'язків на ПП "Комтехсервіс".

Крім того, наявність у фізичних осіб-підприємців ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можливості здійснювати підприємницьку діяльність по реалізації продукції (в тому числі і під час наявності трудових відносин з позивачем) підтверджується договорами надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу №8 від 15.04.2015р., №5 від 01.04.2015р., №9 від 15.04.2015р., №2 від 01.04.2015р., платіжними дорученнями №444 від 05.10.2015р., №447 від 07.10.2015р., №271 від 27.11.2015р., №241 від 16.10.2015р., №205 від 16.10.2015р., №249 від 16.12.2015р., №283 від 29.12.2015р., №266 від 16.12.2015р., №233 від 06.11.2015р., №252 від 27.11.2015р., №258 від 07.12.2015р.

Отже, дані договори свідчать про те, що вказані суб'єкти підприємницької діяльності залучали для здійснення своєї діяльності сторонній персонал, а відповідно мали технічну можливість для здійснення комісійної торгівлі в будь-який час (т.1 а.с.162-169, 174-181, 186-193, 198-209).

Аналіз вказаних обставин та наданих позивачем документів дає можливості стверджувати про здійснення господарських операцій між ПП "Комтехсервіс" та ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10 та правомірність віднесення позивачем до складу витрат комісійної винагороди за договорами комісії за 2015 рік, відповідно до первинних бухгалтерських документів, які складені на виконання умов договірних відносин.

Таким чином враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем значення у рядку 02 "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" за 2015 рік на суму 47818грн. у зв'язку із віднесенням до складу витрат підприємства і комісійної винагороди, і витрат на оплату праці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Зважаючи на наведені обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016 р. № є необґрунтованим та прийнятим всупереч чинному законодавству, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції за своєю суттю відповідає закону, підстави для її скасування не були доведені у встановленому порядку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують. Вони фактично дублюють висновки, викладені в актів перевірки, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "28" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство "Комтехсервіс" вул.Княгині Ольги,5,м.Рівне,33014

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області вул.Відінська,12,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,