Справа № 2а-1845/10
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2010-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2010 року м. Львів 2а-1845/10

2а-1845/10

Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВС України у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 08 листопада 2009 року серії ВС № 059689.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постановою інспектора дізнання ВДАІ Миколаївського району капітаном міліції ОСОБА_3 08 листопада 2009 р. її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП. Згідно даної постанови 08.11.2009р. о 14 год. 45 хв. в с. Розвадів Миколаївського району Львівської області, позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в населеному пункті порушила швидкість руху. Швидкість вимірювалася приладом «ВІЗИР» № «0819565», та зазначено, що позивач рухалася зі швидкістю 83 км/год. Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки даного правопорушення не вчиняла та дана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме не містить даних про допуск вказаного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, похибки при вимірюваннях, що робить вимірювання незаконними у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Також на даний час не існує сертифікату відповідності приладу «Візир» та атестата відповідності комплексної системи захисту інформації в базі Держспецзв'язку, що є обов'язковим відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» та п. 18 ст. 16 Закону України «Про державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України", оскільки згідно даних Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України пристрій фіксації порушень Правил дорожнього руху «Візир» органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації не надавався, процедур державної експертизи або сертифікації «Візир» не проходив, експертного висновку або Сертифіката відповідності у сфері захисту інформації він не має. Також зазначає, що в оскаржуваній постанові не вказані реквізити документів про допуск даного засобу вимірювальної техніки до використання в Україні, перевірка конкретного екземпляру пристрою, що є прямою вимогою Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" до вимірів, результати яких використовуються в якості доказів. Отже, станом на 08.11.2009 року автоматизована система реєстрації, обліку та контролю транспортних засобів, їх власників та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не має впровадження комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю, а тому використання даних, отриманих за допомогою спеціально-вимірювального приладу «Візир» № 0819565 є прямим порушенням норм чинного законодавства України. Зазначає, що в населеному пункті їхала зі швидкістю 70 км/год., про що може ствердити свідок ОСОБА_4 Крім цього, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на той чи інший пункт Правил дорожнього руху, відсутні докази на підставі яких міг ґрунтуватися висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також не долучено жодних фото- чи відео- матеріалів.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином (а.с.16), а тому, у відповідності до вимог ст. 128 КАС України та оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 листопада 2009 року інспектором дізнання ВДАІ Миколаївського району капітаном міліції ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВС № 059689 (а.с.6), за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке полягало в тому, що ОСОБА_1 08.11.2009р. о 14 год. 45 хв. в с. Розвадів Миколаївського району Львівської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перевищила максимально встановлені обмеження швидкості більш ніж на 20 км/год., а саме здійснювала рух зі швидкістю 83 км/год. Дане правопорушення зафіксовано приладом «Візир» № 0819565. Згідно даної постанови ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно ст. 14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

При цьому, згідно інструкції по експлуатації приладу «Візир», даний прилад призначений для вимірювання швидкості транспортних засобів, відеозапису факту порушення правил дорожнього руху відображення його на екрані монітора, обробки, збереження відтворення відеозапису, прилад «Візир» забезпечує відеозапис (або фотографування) порушень швидкісного режиму або інших ситуацій як в стаціонарному, так і патрульному режимах роботи. В розділі 2 вищевказаної інструкції «Основні технічні характеристики», чітко визначено, що прилад працює виключно у режимах вимірювання швидкості як Стаціонарний або Патрульний але ніяк не автоматичний.

Автоматичним є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його діяльність сторонніх факторів, тобто без людини. Прилад, «Візир» яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксацій порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо).

Невідповідність приладу «Візир» стверджується Законом України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», Законом України «Про державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України".

Згідно п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено наказом МВС 13.11.2006 №1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників. У постанові по справі про адміністративне правопорушення від 08.11.2009 року за ВС № 059689 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію, ким вона проводилася.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Зазначена постанова винесена з порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою яка винесла дану постанову вимоги закону не враховані.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п.12.6 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2009 року № 77, підставою для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення є матеріали щодо адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. До постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВС № 059689 від 08.11.2009 року не долучено показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях правопорушника та інших передбачених законом випадках.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З оглянутих матеріалів справи вбачається, що представник відповідача не подав на адресу суду жодні належні докази стосовно правомірності оскаржуваної постанови.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що слід визнати протиправною та скасувати постанову дізнання ВДАІ Миколаївського району капітаном міліції ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення від 08.11.2009 року серії ВС № 059689 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 17-19, 128, 160-163 КАС України, ст. ст. 9, 33, 14-1, 71, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 289 КУпАП суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора ВДАІ Миколаївського району Львівської області ОСОБА_3 від 08 листопада 2009 року серії ВС № 059689 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі у десятиденний строк з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя С.І.Леньо