Справа № 361/2536/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/2536/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Шинкар А.О.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасувано припис № С-1103/1 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.03.2016 року, складений щодо ОСОБА_2

Визнано протиправною та скасувано постанову № З-2503/3-10/10-91/2503/09/02 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 25 березня 2016 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 124 020 гривень за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачеми подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 08 лютого 2016 року позивач подав до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо об'єкту «Торгівельно-офісна будівля» по АДРЕСА_1..

18 лютого 2016 року відповідач листом № 10/10-52/1802/02 повідомив позивача про повернення декларації на доопрацювання, у зв'язку з тим, що не зазначена інформація, в обсязі, достатньому для прийняття рішення про реєстрацію декларації.

11 березня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду ДАБІ Мельниченком Б.М., відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженим постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, на підставі перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт, поданої ФОП ОСОБА_2, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт перевірки про порушення позивачем вимог ст.ст. 29, 31, ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Зокрема про виконання будівельних та підготовчих робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а саме: до подачі декларації про початок виконання будівельних робіт виконані роботи з влаштування огородження будівельного майданчика, завезено тимчасову споруду, необхідну для організації будівництва, виконані роботи із складування будівельних матеріалів (плити перекриття) та виконані роботи з влаштування котловану під фундамент та влаштовано стрічковий монолітний фундамент , розмірами 18,00х13,00 м та змонтовано на нього плити перекриття.

11.03.2016 року, на підставі акту перевірки відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудування та видано припис № С-1103/1 про усунення виявлених порушень вимог містобудівного законодавства в термін до 01.07.2016 року.

25.03.2016 року відповідачем винесена постанова № З-2503/3-10/10-91/2503/09/02 про накладення на позивача штрафу за порушення вимог п. 4 ч .2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у розмірі 124020 грн.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставина справи, а також наданим доданим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно статті 8 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 № 2780-ХІІ державне регулювання, зокрема, полягає у контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об'єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві.

Згаданий вид державного управління здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, що передбачено ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», даті Закон № 3038, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації, про що зазначено в п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону № 3038.

Згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09.07.2014 Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У відповідності до п. 1 Положення про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у редакції від 12.10.2015 № 1101 Департамент Держархбудінспекції у Київській області є територіальним органом-структурним підрозділом апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

У відповідності до вказаного Положення до основних завдань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області відносяться функції здійснення контролю і нагляду у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. При цьому, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури.

Вказаним Порядком визначено, що контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Однією із підстав для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Пунктом 2 Порядку № 553 визначено перелік вимог, за дотриманням яких здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а саме: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно - монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Пунктом 3 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Приписами п.7 Порядку № 553 наведено вичерпний перелік підстав для проведення позапланових перевірок, де однією з яких є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення п.17 Постанови КМУ № 466 від 13.04.2011, де встановлено обов'язок органу державного архітектурно-будівельного контролю протягом п'яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевірити повноту даних, зазначених у декларації, та вчинити дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Матеріалами справи встановлено, що 08.02.2016 року ФОП ОСОБА_2 подав до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо об'єкту «Торгівельно-офісна будівля» по АДРЕСА_1.

За результатами розгляду вказаної декларації Департаментом прийнято рішення про відмову в її реєстрації з підстав, зазначених в листі від 18.02.2016 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 29.02.2016 року ФОП ОСОБА_2 повторно подано декларацію про початок виконання , будівельних робіт щодо об'єкту «Торгівельно-офісна будівля» по АДРЕСА_1.

За результатами розгляду вказаної декларації Департаментом прийнято рішення про відмову в її реєстрації з підстав, зазначених в листі від 04.03.2016 та одночасно скориставшись правом на проведення позапланових перевірок достовірності даних, зазначених у поданій декларації, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області видано направлення для проведення такої перевірки від 02.03.2016 №118.16/03 з терміном дії направлення з 03.03. по 11.03.2016.

Викладене дає підстави стверджувати, що під час прийняття рішення 02.03.2016 (дата видачі направлення №118.16/03) про вихід на позапланову перевірку на спірний об'єкт будівництва відповідач діяв в межах та у спосіб встановлений Законом.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 визначено перелік вимог, за дотриманням яких здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а саме: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

11.03.2016 р., з врахуванням викладеного, за результатами проведення позапланової перевірки у присутності ФОП ОСОБА_2 уповноваженою особою відповідача було встановлено не лише наведення недостовірних даних в декларації про початок виконання будівельних робіт (ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), недотримано вимог п.3.25 ДБН 360-92 ** «Планування і забудова міських і сільських поселень», а також порушення п.4.6.2, 4.3, 4.6, 4.8 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації», ДБН В.2.2-17:2006 «Доступність будинків і споруд для мало мобільних груп населення», п.п.3.2.1, 3.2.3, 3.2.4 ДБН А.3.1-5 «Організація будівельного виробництва».

За результатами перевірки, складено акт від 11.03.2016 р., видано припис № С-1103/1 від 11.03.2016 р. про усунення виявлених порушень вимог містобудівного законодавства в термін до 01.07.2016 року та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 3-Л-3-1103/1 від 11.03.2016 р.

Складена за результатами перевірки матеріали підписані безпосередньо самим позивачем без будь-яких зауважень, про що міститься підпис останнього в зазначених документах.

За приписами статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи лише після: реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності.

Абзацом першим пункту 4 частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР визначено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів, або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації.

На підставі викладеного, до позивача за виконання будівельних робіт, без документу, що дає право на їх виконання застосовано штрафні санкції, про що винесено постанову № 3-2503/1- 10/10-45/2503/09/02 від 25.03.2016.

Окрім зазначеног колегія суддів звертає увагу на правову позицію викладену в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.11.2015 року у справі № К/800/34207/15, а саме: «Подання декларації про початок виконання будівельних робіт, яка не була зареєстрована органом Державного архітектурно-будівельного контролю, не може бути підставою для притягнення до відповідальності, виключно, за наведення недостовірних даних в декларації (відповідальність встановлена п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»).»

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо підсудності адімінстративного позову, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на :пори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сс ег правління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно вимог ст. 18 КАС України регламентовано предметну підсудність адміністративних справ та встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

При цьому слід врахувати, що відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова не містить посилання на відповідні статті КУпАП, як на підставу притягнення позивача до юридичної відповідальності, а позивач визнається винним у вчиненні правопорушення передбаченого п. 4 ч .2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Таким чином, порушення у сфері містобудівної діяльності не є адміністративним правопорушенням у розумінні КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, де однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ № 294 від 09.07.2014р. Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду.

Основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема здійснення державного контролю та нагляду з а дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У відповідності до п. 1 Положення про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у редакції від 12.10.2015 року №1101 Департамент Держархбудінспекції у Київській області є територіальним органом-структурним підрозділом апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Приписами ст.24 КАС України регламентовано, що адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи ішдого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Окрім зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що між сторонами існує спір з приводу неправомірних дій Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області щодо визнання протиправними та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області відноситься до іншого державного органу, отже дана справа предметно підсудна окружному адміністративному суду.

Вищезазначені обставини справи, судом першої інстанції залишено поза увагою у зв'язку з чим судом першої інстанції прушено норми матеріального та процесуального права.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - задоволити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 20 лютого 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.