Справа № 520/10309/16-а
Суддя: Калашнікова О. І.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/237/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання рішення неправомірним, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 29.08.2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Одеси №824745 від 11.03.2016 року щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника, скасувати це рішення та зобов'язати відповідача здійснити з 01.09.2015 року перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до положень ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку (довідка прокуратури Одеської області №446 від 1 серпня 2016 року) з урахування проведених виплат, відшкодувати судовий збір. Надалі позивачка свої вимоги уточнила і просила суд постановити рішення про визнання рішення УПФ №824745 від 11.03.2016 року незаконним та зобов'язати відповідача призначити їй - позивачці - пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 01.09.2015 року довічно відповідно до положень ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» №502-УІ від 04.09.2008 року, виходячи з розміру пенсії годувальника, що розрахована як 90% від заробітку померлого чоловіка. До судового засідання позивачка (її представник) не з'явилась, представник позивачки надала заяву про вирішення спору за її відсутності.

Після перерви представник відповідача до суду не з'явилась, про час слухання справи сповіщена, до суду відповідачева сторона надала письмові заперечення на позов ОСОБА_1

Суд вивчив надані сторонами документи, вивчив матеріали пенсійних справ ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і встановив наступне:

ОСОБА_1 з 2006 року перебуває на обліку в УПФ України в Київському районі м. Одеси і отримує пенсію за віком . У лютому місяці 2016 року ОСОБА_1 звернулась до УПФ України в Київському районі з заявою про перехід з одного виду пенсії на іншу - ОСОБА_1 просила її перевести на пенсію у зв'язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 перебував на обліку в УПФ України в Київському районі м. Одеси і отримував пенсію, призначену відповідно до положень ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру». Рішенням УПФ України в Київському районі м. Одеси №824745 від 11.03.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з одного виду пенсії на інший. Заявниця доводить, що дії управління пенсійного Фонду не відповідають вимогам ЗУ «Про обов'язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про прокуратуру» і порушують її право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Представник відповідача, не визнаючи позов ОСОБА_1, зазначив у письмових запереченнях, що з 1.06.2015 року ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №213 від 02.03.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

При наведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав:

Право на вибір пенсії передбачено ст. 10 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка свідчить, що особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, з інвалідності, за втрати годувальника), призначають один з цих видів пенсій за її вибором. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування. Згідно з п.п. «в» ч. 3 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; згідно з ч. 1 ст. 38 зазначеного вище закону члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сім'я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком.

Виплати спеціальних видів пенсій (наукових, військових, пенсій чорнобильцям тощо) регулюються окремими спеціальними законами. У даному випадку - ЗУ «Про прокуратуру».

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З пенсійних справ ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вбачається, що подружжя ОСОБА_3 проживали разом по АДРЕСА_1. Основним джерелом існування сім'ї була пенсія дружини в розмірі 1298,62 грн. і пенсія чоловіка в розмірі - 7936 грн. ОСОБА_3 пенсія була призначена в 1999 році і нарахована відповідно до ч.1 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в розмірі 90% від заробітку заступника прокурора м. Одеси. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що пенсія чоловіка була для ОСОБА_1 постійним і основним джерелом засобів до існування. Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки виникло право на перехід з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Цим правом позивачка скористалась в лютому місяці 2016 року. 19.02.2016 року ОСОБА_1 до заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника додала всі необхідні документи. Відповідач відмовив у задоволенні заяви про перехід з одного виду пенсії на інший з посиланням на п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №213 від 02.03.2015 року.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України видокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України "Про прокуратуру").

Реалізація права на соціальний захист та неприпустимість обмеження прав громадян на достатній життєвий рівень закріплений нормами Конституції України, відповідно до яких конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Заперечення відповідача про відсутність правових підстав для переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 , є необґрунтованими, оскільки ним застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Так, пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Отже, враховуючи, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні, де отримує пенсію, а також ОСОБА_3 перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію згідно Закону України «Про прокуратуру», документи, що вимагаються при призначенні пенсії, в Управління наявні.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку - довічно.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд

Постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Одеси №824745 від 11.03.2016 року «Про відмову у перерахунку пенсії».

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси перевести з 01.09.2015 року довічно ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника - ОСОБА_3, який отримував пенсію на підставі ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 90% від середньомісячного заробітку.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в Одеській апеляційний адміністративний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя Калашнікова О. І.