Справа № 216/2732/16-а (2-а/214/166/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2017 рокусправа № 216/2732/16-а (2-а/214/166/16)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2016 року по справі № 216/2732/16-а (2-а/214/166/16) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти батальйону № 3 в м. Кривому Розі Дорожньо-патрульної поліції рядового Андрієнка Станіслава Вікторовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора 3 роти батальйону № 3 в м. Кривому Розі Дорожньо-патрульної поліції рядового Андрієнка С.В. (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд визнати дії відповідача по винесенню постанови від 23.05.2016 року серії ПС2 № 752821 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, незаконними; скасувати постанову від 23.05.2016 року серії ПС2 № 752821 у справі про адміністративне правопорушення, винесену рядовим Андрієнко С.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що при розгляді справи відповідачем не надано жодних доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена без дотримання відповідної процедури, не було взято до уваги пояснення відносно скоєного адміністративного правопорушення, особа, що винесла постанову повинна при розгляді справи про адміністративне правопорушення скласти протокол та інші матеріали, чого здійснено інспектором не було. Апелянт вказував, що ним не порушено п. 3.34 Правил дорожнього руху, оскільки його автомобіль був припаркований без порушень. Апелянт вказував, що постанова про адміністративне правопорушення складена з порушеннями, відсутні обов'язкові реквізити, не заповнена графа код адміністративно-територіальної належності та не вказано місце складання. Апелянт вказував, що з постанови не вбачається яке саме порушення скоєно, відсутні докази фіксації порушення. Апелянт зазначав, що суд першої інстанції розглянув справу без належного його повідомлення про дату та час судового засідання.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення відносно позивача розглянута повно, всебічно та об'єктивно, відповідно до вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції посилався на те, що порушення Правил дорожнього руху зафіксовано поясненнями свідка, який підтвердив, що транспортний засіб позивача, здійснив зупинку під дорожнім знаком, де зупинка заборонена.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором роти № 3 батальйону № 3 в м. Кривому Розі ДПП рядовим поліції Андрієнко С.В. 30.03.2016 року складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, автомобіль НОМЕР_1 23.05.2016 року о 12 год. 00 хв. у м. Кривому Розі по вулиці Першотравнева 12, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку у зоні дії знака 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив вимоги п. 3.34 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до відмітки на постанові ОСОБА_1 роз'яснено положення статей 307, 308 КУпАП, права, передбачені ст. 268 КУпАП, порядок та строки оскарження постанови. ОСОБА_1 вручено копію постанови, що підтверджується його підписом.

Встановлено, що ОСОБА_1 заперечував проти того, що 23.05.2016 року о 12:00 год., він здійснив зупинку транспортного засобу у зоні дії знака 3.34 «Зупинка заборонена».

Судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_3, який підтвердив скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП, пояснював, що саме він викликав співробітника поліції для фіксації порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Колегія суддів зазначає, що для визнання особи винною у вчинені адміністративного правопорушення обов'язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина у діях.

Згідно п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, заборонні знаки: «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

ОСОБА_1 було порушено вимоги дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», за що передбачено адміністративну відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2016 року по справі № 216/2732/16-а (2-а/214/166/16) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно вимог статей 211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий