Справа № 804/6352/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 р. Справа № 804/6352/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді суддівОлійника В. М. Захарчук-Борисенко Н. В., Ляшко О. Б.,
при секретаріЛісна А.М.
позивача представника позивача представника відповідачів представника третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, Іванченко І. С., Лаврєнова А. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до відповідача-1: Фонду державного майна України, відповідача-2: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, третя особа на стороні позивача: Дніпропетровська обласна профспілкова організація працівників державних установ про скасування наказу, -
28.09.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_5 з позовом до відповідача-1: Фонду державного майна України, відповідача-2: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, третя особа на стороні позивача: Дніпропетровська обласна профспілкова організація працівників державних установ, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та скасувати Наказ Фонду державного майна України від 16.09.2016 року № 146-р про оголошення догани заступнику начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області ОСОБА_5.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_5 зазначила, що вважає протиправними дії відповідачів та наказ відповідача-1 про оголошення їй догани як заступнику начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області. Догана позивачу була оголошена за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме за невиконання наказу начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області «Про Журнал виходу на роботу працівників» від 06.04.2016 року №69/15-Н. Натомість ОСОБА_5 вважає незаконним такий наказ, бо він не відповідає вимогам статей 50, 52, 57 КЗпП України, Правилам внутрішнього трудового розпорядку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, затвердженого загальними зборами трудового колективу 21.09.2009 року, колективному договору між адміністрацією та трудовим колективом Регіонального відділення. Адже ним створено умови, які перешкоджають нормальній роботі в результаті скупчення працівників на вході в Регіональне відділення, журнал не витримує ніякої критики, ведеться не об'єктивно, оскільки реєстрація приходу та відходу працівників ведеться не в порядку черговості їх приходу і відходу, а по заздалегідь складеному списку на рік. Це стало перешкодою для виконання нею протиправного наказу. Тому, позивач як державний службовець повідомила про свою думку щодо такого наказу начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області службовою запискою від 23.05.2016 року. Проте, не отримала ніякої відповіді чи пояснень з цього приводу, тобто відповідачем-2 у встановлений строк не було надано письмового підтвердження наказу, тому такий вважається скасованим. Крім того, спірний наказ про оголошення ОСОБА_5 догани було винесено без звернення із цим питанням до виборного профспілкового комітету, членом якого вона є.
Позивач та її представник під час судового засідання підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснили обставини справи таким чином, як про це зазначено вище.
Представник відповідачів заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що наказом «Про Журнал виходу на роботу працівників» від 06.04.2016 року №69/15-Н було зобов'язано всіх працівників Регіонального відділенні персонально проставляти відмітку в журналі виходу на роботу із зазначенням часу прибуття на роботу та вибуття з роботи. Відтак, запровадження такого журналу та встановлення обов'язку працівників відмічати в ньому час початку і закінчення роботи жодним чином не суперечить нормам КЗпП України. Тож, наказ «Про Журнал виходу на роботу працівників Регіонального відділення» від 06.04.2016 року № 69/15-Н відповідає вимогам чинного законодавства та є правомірним. А у зв'язку із невиконанням цього наказу, відповідачу була оголошена догана, про що складено спірний наказ. На думку відповідачів, невиконання позивачем належним чином своїх посадових обов'язків і стало підставою для накладення на неї дисциплінарного стягнення та оголошення догани.
Представник третьої особи просив позов задовольнити, посилаючись на неправомірність дій відповідачів відносно позивача, яке є членом профспілкового комітету.
Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у розгляді цієї справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення розглядуваного адміністративного позову у повному обсязі з огляду на таке.
Спірним наказом Фонду державного майна України від 16.09.2016 року № 146-р позивачу була оголошена догана за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме за невиконання наказу начальника Регіонального відділення від 06.04.2016 року № 69/15-Н.
Спір між сторонами виник з приводу правомірності чи протиправності винесеного наказу від 16.09.2016 року № 146-р «Про оголошення догани ОСОБА_5.», з огляду на підстави, що призвели до його прийняття.
Відтак, відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов'язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пункт 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» передбачає, що державний службовець зобов'язаний виконувати рішення державних органів, накази, доручення керівників, наданих на підставі та в межах повноважень передбачених Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 2.11 Загальних правил поведінки державного службовця, затвердженого наказом Головного управління державної служби України 04.08.2010 року №214, у разі отримання для виконання рішення чи доручень, що суперечать законодавству України, державний службовець зобов'язаний негайно в письмовій формі повідомити про це керівника органу державної влади, у якому він працює.
Так, частинами 2, 6 ст. 9 Закону України «Про державну службу України» передбачено, що державний службовець зобов'язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Державний службовець у разі виникнення у нього сумніву щодо законності виданого керівником наказу (розпорядження), доручення повинен вимагати його письмового підтвердження, після отримання якого зобов'язаний виконати такий наказ (розпорядження), доручення.
Частина 8 ст. 9 передбачає, що керівник у разі отримання вимоги державного службовця про надання письмового підтвердження наказу (розпорядження), доручення зобов'язаний письмово підтвердити або скасувати відповідний наказ (розпорядження), доручення в одноденний строк.
У разі неотримання письмового підтвердження у зазначений строк наказ (розпорядження), доручення вважається скасованим.
Як було встановлено судом, після отримання вищевказаної службової записки з вимогою про надання письмового підтвердження наказу від 06.04.2016 року № 69/15-Н «Про Журнал виходу на роботу працівників Регіонального відділення», відповідач-2 жодним чином не відреагував на повідомлені позивачем обставини, зокрема в одноденний строк письмово не підтвердив або не скасував зазначений наказ, хоча був зобов'язаний надати свою відповідь. Тож відповідач-2 не врахував вимоги Закону України «Про державну службу України» про це. Тому, з огляду на вимоги ч. 8 ст. 9 Закону України «Про державну службу» наказ Регіонального відділення від 06.04.2016 року № 69/15-Н вважається скасованим в силу закону.
Водночас, не врахувавши цього, відповідач-1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу», подання від 07.09.2016 року дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Фонду державного майна України, пояснення ОСОБА_5 від 12.09.2016 року протиправно виніс оскаржуваний наказ від 16.09.2016 року № 146-р «Про оголошення догани ОСОБА_5.» та розцінив дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме за невиконання наказу начальника Регіонального відділення від 06.04.2016 року № 69/15-Н «Про Журнал виходу на роботу працівників Регіонального відділення».
Так, відповідно до ст. 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарними проступками у тому числі є: невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку.
Втім, свої посадові обов'язки як державного службовця позивач виконувала належним чином та відповідно до Закону України «Про державну службу», посадової інструкції, не порушувала правил внутрішнього службового розпорядку. Крім того, як було зазначено вище, у зв'язку із тим, що відповідач-2 не надав у встановлений строк відповіді на службову записку позивача та не підтвердив наказ начальника Регіонального відділення від 06.04.2016 року № 69/15-Н «Про Журнал виходу на роботу працівників Регіонального відділення» як правомірний, такий вважається скасованим в силу закону. Тому, на думку суду у діях ОСОБА_5 відсутні ознаки дисциплінарного проступку та підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а протилежні твердження відповідачів з цього приводу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Також під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що при розгляді питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та винесенні відповідного наказу відповідачі не врахували того, що вона є членом профспілкового комітету.
Відтак, відповідно до ст. 148 Кодексу Законів про працю (далі - КЗпП), дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Відповідно до ст. 252 КЗпП, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.
Згідно з протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Регіонального відділення від 18.04.2016 року та протоколом зборів (методом опитування) членів профспілкової організації Регіонального відділення, копії яких є наявними в матеріалах справи, позивач є членом профспілкового комітету. Крім того, в матеріалах справи міститься копія листа Дніпропетровської обласної профспілкової організації працівників державних установ від 09.08.2016 року № 71, за яким повідомляється, що ОСОБА_5 дійсно є членом цієї профспілкової організації, як така, що була шляхом довибору обрана до її складу. У свою чергу опитування інших членів профспілки показало, що вони надають згоду на встановлений кількісний та персональний склад комітету. Це підтвердилось їх особистими підписами на листі-опитування, копія якого також міститься в матеріалах справи.
Однак, не дивлячись на це, відповідачі не звертались до виборного профспілкового органу, членом якого є ОСОБА_5, при вирішенні питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Це також свідчить про те, що винесений спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд, згідно з ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, під час судового розгляду справи суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та ст. 87, ст. 94 КАС України, враховуючи рішення суду про задоволення позову у повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 560, 00 грн., підлягає присудженню йому з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України від 16.09.2016 року № 146-р про оголошення догани заступнику начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області ОСОБА_5.
Присудити на користь ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду державного майна України судові витрати у розмірі 560, 00 гривень.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2017 року.

Судді (підписи) Постанова не набрала законної сили 13 лютого 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник Н. В. Захарчук-Борисенко О. Б. Ляшко В.М. Олійник В.М. Олійник