Справа № 815/5868/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5868/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Одеський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, Біляївського відділення Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Біляївського відділення Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 24.11.2016 року просить:

- визнати протиправним та повністю скасувати податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.;

- визнати протиправною та повністю скасувати податкову вимогу № 4875-17 від 04.11.2016 року про сплату ОСОБА_1 грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн.

Ухвалою суду від 23.12.2016 року з урахуванням того, що позивач не погодився на заміну відповідача іншою особою, до участі у справі залучено в якості другого відповідача Роздільнянську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.10.2016 року ним було отримано податкове повідомлення-рішення Біляївського відділення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 41969-15 від 30.06.2016 року, яким йому визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн. Позивач не погоджується з вказаним податковим повідомленням-рішенням та вважає його незаконним, безпідставним та необґрунтованим, оскільки належний йому легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель - ТOUАREG, тип пального - дизель, колір - чорний, 2014 року випуску, об'єм двигуна - 2967, реєстраційний номер НОМЕР_1 - не є об'єктом оподаткування згідно пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, а тому позивач не вважає себе платником транспортного податку. Позивач також зазначає, що згідно інформації, отриманої з офіційного сайту Мінекономрозвитку, вартість його транспортного засобу складає 840685,85 грн., тобто його середньоринкова вартість є значно нижчою, ніж вартість, визначена Податковим кодексом України - 1033500 грн. Як стверджує позивач, транспортний податок, об'єкт оподаткування яким (ст.267 ПК України) було змінено Законом України № 909-VІІІ від 24.12.2015 року, та який фактично не встановлений на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, оскільки рішення вказаної ради відсутнє на її офіційному веб-сайті та в інших відкритих джерелах, а отже не може бути визнаний обов'язковим до сплати у 2016 році. Крім того, позивач вважає зазначене у податковій вимозі № 4875-17 від 04.11.2016 року грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб неузгодженим, оскільки податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року оскаржене до суду у встановлений законом строк, і представник позивача ОСОБА_3 04.11.2016 року направив на адресу відповідача повідомлення про оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення, на підставі якого позивачу виставлена вказана податкова вимога. Отже, на думку позивача, відповідач, не дочекавшись закінчення строку, встановленого п. 56.3 ст.56 ПК України (05.11.2016 року), виставив позивачу оскаржувану податкову вимогу всупереч вимог закону.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з наведених вище підстав.

Представник відповідача - Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, який також представляв інтереси Біляївського відділення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у письмових заперечення, які обґрунтовані тим, що згідно пп.267.3.1 п.267.3 та п. 267.4 ст.267 Податкового кодексу України на підставі отриманих від підрозділів ДАІ МВС України даних щодо об'єктів оподаткування, ОСОБА_1 залучено до оподаткування транспортним податком за 2016 рік та Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року на суму 25000 грн. Відповідач вважає, що оскільки позивачем не надано відповідних підтверджень від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку щодо середньоринкової вартості автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_2, об'єм двигуна 2967 см. куб., який належить на праві власності ОСОБА_1, вказаний автомобіль є об'єктом оподаткування за 2016 рік. Також відповідач зазначив, що ОСОБА_1 09.11.2016 року відповідно до норм ПК України була направлена податкова вимога № 4875-17 від 04.11.2016 року, а заява позивача щодо неузгодженості податкового повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року отримана Біляївським відділенням Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області лише 15.11.2016 року. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року є правомірним, а доводи та позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель - ТOUАREG, тип пального - дизель, колір - чорний, 2014 року випуску, об'єм двигуна - 2967, реєстраційний номер НОМЕР_1. Даний автомобіль позивачем придбано 07.11.2014 року.

Згідно інформації з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку в розділі «транспортні засоби: розрахунок вартості», середньориноква вартість легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель - ТOUАREG, 3,0, внутрішнього згорання, дизель, АТ, 2014 року випуску, з пробігом 0 км - становить 903737,28 грн.

Також згідно інформації з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку в розділі «транспортні засоби: розрахунок вартості», середньоринкова вартість легкового автомобіля позивача марки VOLKSWAGEN, модель - ТOUАREG, 3,0, внутрішнього згорання, дизель, АТ, 2014 року випуску, з пробігом 54000 км - становить 840685,85 грн.

30.06.2016 року Біляївським відділенням Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.

01.11.2016 року Роздільнянською ОДПІ (Біляївське відділення) ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_1 виставлено податкову вимогу № 4875-17 по транспортному податку з фізичних осіб на суму 25000 грн.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положенням пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України було визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому, Законом України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року, було внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України, у зв'язку з чим пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України (з урахуванням змін, внесених Законом України від 24.12.2015 року N 909-VIII щодо об'єкта оподаткування), власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, є платниками транспортного податку.

Таким чином, оскільки середньоринкова вартість транспортного засобу позивача становить 840685,85 грн., що є меншим ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1378 грн. х 750 = 1033500 грн.), суд дійшов висновку, що вищезазначений автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком, згідно положень пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що позивачем не надано відповідних підтверджень від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку щодо середньоринкової вартості його автомобіля, тому вказаний автомобіль є об'єктом оподаткування за 2016 рік - оскільки саме відповідач був зобов'язаний розрахувати за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, середньоринкову вартість автомобіля позивача для того, щоб визначити, чи є цей автомобіль об'єктом оподаткування згідно критеріїв, встановлених пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Натомість відповідач середньоринкову вартість автомобіля позивача взагалі не розрахував та не міг розрахувати за відсутності в нього відомостей про пробіг транспортного засобу, який є одним з критеріїв, що використовується для такого розрахункую

Судом встановлено, що інформація про пробіг транспортного засобу відповідачем у позивача не запитувалася.

Відповідно до пп. 12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В ході судового розгляду судом з'ясовано, що Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області не встановлювався транспортний податок на її території.

Згідно з пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Пунктом 10.2 ст.10 Податкового кодексу України встановлено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Таким чином, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що транспортний податок не може бути визнаний обов'язковим до сплати на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області у зв'язку з тим, що даною радою не приймалося відповідне рішення про встановлення транспортного податку, оскільки згідно пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, такий податок до прийняття рішення справляється виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням його мінімальної ставки.

Згідно з абз.2 п.56.4 ст.56 Податкового кодексу України, обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Біляївського відділення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 41969-15 від 30.06.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн. - підлягає скасуванню, як протиправне, оскільки транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування у розумінні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Оскільки зазначене податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року Роздільнянської ОДПІ (Біляївське відділення) ГУ ДФС в Одеській області визнається протиправним та скасовується судом, податкова вимога Біляївського відділення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 4875-17 від 04.11.2016 року також є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки була виставлена позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення відповідача № 41969-15 від 30.06.2016 року.

При цьому суд також вважає обгрунтованими доводи позивача про те, що у передбачений п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України 10-денний строк він оскаржив до суду податкове повідомлення-рішення № 41969-15 від 30.06.2016 року, а тому згідно абз.4 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання за таким рішенням вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тому в порушення п. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України Роздільнянська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області виставила позивачу податкову вимогу на неузгоджене грошове зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд згідно ч.1 ст.94 КАС України присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Біляївського відділення Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області № 41969-15 від 30.06.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.

Визнати протиправною та скасувати повністю податкову вимогу Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (Біляївське відділення) № 4875-17 від 04.11.2016 року про сплату ОСОБА_1 грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн.

Стягнути судові витрати у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок) з Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: 67400, вул.Європейська, 37, м.Роздільна, Одеська область) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса: 67661, АДРЕСА_1).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлений 20.02.2017 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.