Справа № 592/612/17
Суддя: Котенко О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/612/17
Провадження №2-а/592/136/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Кучерявої Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і обґрунтовує свої вимоги тим, що він у період з 19.09.2015 року по 09.12.2015 року, з 01.02.2016 року по 31.03.2016 року, брав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Враховуючи вищезазначене, він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (доповненою згідно із Законом № 367-XIV від 25.12.1998 року) - щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак, при нарахуванні йому зазначеної грошової допомоги в 2016 році, на його банківську картку було перераховано лише 920грн. Про факт порушення його прав йому стало відомо в кінці листопада 2016 року, від його товариша військовослужбовця, учасника бойових дій ОСОБА_2, який подав адміністративний позов про зобов'язання вчинити певні дії з даного питання до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в Зарічний районний суд м.Суми. Законом України №107-VI від 28.12.2007 року частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було викладено в новій редакції і встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Однак, дану зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Водночас постановою №141 від 02.03.2016 року Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у п.п.2 п.1 було встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п'ятою статті 12 цього Закону. Отже, на час виплати йому допомоги, діяла як Постанова КМУ № 141 від 2 березня 2016 року, якою встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій 920грн., так і частина 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гаранти їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ (доповненою згідно із Законом №367-XIV від 25.12.1998 року), якою встановлено, що до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Позивач отримав лише 920 грн., недоплата за 2016 рік становить 4730 грн. Таким чином, вважає, що щорічну грошову допомогу ветеранам війни учасникам бойових дій слід було сплачувати у обсязі передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум в сумі 4730грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з зазначених в позові підстав.

Представник відповідача - Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заперечення на позов, зазначивши, що відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету, в тому числі і з виплати одноразової компенсації, здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно з статтею 4 Бюджетного кодексу України визначено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цьому кодексу та закону про Державний бюджет України. Як наслідок, відповідно до пункту 26 розділу VI «Прикінцевих і перехідних положень» Бюджетного кодексу України передбачено, що норми і положення, серед іншого, статей 12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. З огляду на вищевикладене, а також беручи до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», вбачається, що виплата щорічної разової грошової допомоги була здійснена позивачу у розмірі 920 грн. (платіжне доручення від 11.04.2016 № 4038). Конституційний Суд України у рішенні від 25.01.2012 року зазначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів КМУ, виданих у межах його компетенції, на основі і та виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до ст.48 БК України розпорядники бюджетних коштів (в тому числі і управління) беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених БК України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Департамент не має можливості перерахувати позивачу допомогу в розмірі, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»», так як такі кошти не передбачені у місцевому і державному бюджетах та не виділені департаменту. Просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням (а.с.6).

ОСОБА_1 отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920грн. згідно з постановою КМУ від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 29.04.2016 року №320. Разова грошова допомога надійшла на картковий рахунок позивача 20.04.2016 року. Департамент соціального захисту населення не повідомляв позивача про перерахування цієї суми.

Про порушення своїх прав позивачу стало відомо в кінці листопада 2016 року від іншого учасника бойових дій ОСОБА_2, який подав адміністративний позов про зобов'язання вчинити певні дії з даного питання до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в Зарічний райсуд м.Суми. 25.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги і відповідно дізнався про порушення прав щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 року N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 року N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 2 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків становить 920 грн.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати соціальних виплат узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і та виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет на відповідний рік.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, виплачений позивачу у розмірі 920грн., віповідає нормам чинного законодавства України, і права позивача не є порушеними.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Бюджетним кодексом України, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, постановою КМУ від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 29.04.2016 року №320.ст.ст. 2, 6 - 9, 11, 69 - 71, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги, за необґрунтованістю.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя О.А. Котенко