Справа № 711/11487/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Соснівського районного суду міста Черкаси про визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом в якому просили: визнати протиправною бездіяльність Соснівського районного суду м. Черкаси у невиконанні ухвал Апеляційного суду від 24.09.2015, від 10.11.2015, від 17.11.2015 та зобов'язати Соснівський районний суд м. Черкаси виконати ухвали Апеляційного суду від 24.09.2015, від 10.11.2015 та від 17.11.2015 та винести ухвалу на безкоштовного адвоката для захисту прав інваліда дитинства.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20 жовтня 2016 року провадження у даній справі - закрито.

Позивачі, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять суд скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржують бездіяльність Соснівського районного суду м. Черкаси, яка полягає у невиконанні ухвал апеляційного суду Черкаської області від 24.09.2015, 10.11.2015, 17.11.2015 по кримінальній справі №1-513/11 за заявами про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, згідно яких ухвалою ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2015 року у кримінальній справі № 1-513/10 скасовано ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 липня 2015 року судді Троян Т.Є., якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_3 та захисників ОСОБА_2, ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 липня 2012 року. Цим же рішенням суд апеляційної інстанції повернув матеріали провадження до Соснівського районного суду міста Черкаси для вирішення питання щодо відкриття провадження за вказаною заявою (а.с. 16-18).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року у кримінальній справі № 1-513/10 ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 07 липня 2015 року судді Рябуха Ю.В., якою відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Соснівського районного суд м. Черкаси від 17 липня 2012 року - скасовано. Матеріали провадження повернуто до Соснівського районного суду м. Черкаси для вирішення питання щодо відкриття провадження за заявою засудженого ОСОБА_3 та захисників ОСОБА_2, ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Соснівського районного суду міста Черкаси від 17 липня 2012 року (а.с. 61-64).

17 листопада 2015 року ухвалою Апеляційного суду Черкаської області у кримінальній справі № 1-513/10 ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 жовтня 2015 року судді Євтушенко П.М., якою відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, у відкритті провадження про перегляд вироку Соснівського районного суд м. Черкаси від 17 липня 2012 року у справі №1-513/11 за нововиявленими обставинами, скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції для вирішення питання щодо розгляду заяви по суті (а.с. 58-60).

У даний час по двох ухвалах апеляційного суду від 10.11.2015 та від 17.11.2015 відкрито провадження та об'єднано з кримінальною справою №1-513/11 за вказаними заявами про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та призначено безкоштовного захисника для захисту, а ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24.09.2015 до даного часу не виконано, справа перебуває в провадженні Апеляційного суду Черкаської області відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси.

Зважаючи на викладене, позивачі вважають, що порушуються їх права, оскільки тривалий час не виконувалися ухвали Апеляційного суду Черкаської області, а ухвала Апеляційного суду Черкаської області від 24.09.2015 до даного часу не виконана, тому звернулись за захистом до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядку і їх виконання), нормами Кодексу адміністративного судочинства України чи іншими законами України не передбачено, відтак провадження у справі відповідно до п.1 частини першої ст.157 КАС України необхідно закрити.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria2» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Частиною першою ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку із частиною першою тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав та інтересів юридичних та фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин (частина друга ст. 2 КАС України).

За змістом п.1 та п.7 частини першої ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, за змістом вказаних норм, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, не здійснює у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що відповідно частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Колегія суддів звертає увагу на позицію висловлену в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади», згідно якої виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

При цьому, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Враховуюче те, що у даній справі правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються оскарження бездіяльності суду, пов'язаної із здійсненням правосуддя, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (пункт 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки).

Пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України є правильним, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами в даній справі не належать до юрисдикції адміністративних судів, при цьому, суд всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 20 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.