Справа № 2-а-3056/10
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2010-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3056/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року Суддя Кіровського районного суду

М. Кіровограда ОСОБА_1 розглянувши у письмовому провадженні справу за

адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду

України в м. Кіровограді про поновлення процесуального строку, визнання бездіяльності

неправомірною. стягнення недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії за 2007-2009 роки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України з м. Кіровограді, згідно якої о просить суд поновити строк па звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних підстав, визнач и бездіяльність Управління 1ІФУ з приводу ВІДМОВИ в перерахування доплати до пенсії неправомірною, стягнути недоплачену надбавку до пенсії.

На обґрунтування позову зазначила, що вийшла на пенсію і їй було призначено пенсію за віком довічно. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» позивача визнано дитиною війни. На порушення ст. 6 вказаного Закону з 1 січня 2006 р. відповідачем не виплачується щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Представник відповідача надав письмові заперечення, згідно до яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Посилався, що Управління ПФУ в м. Кіровограді, як територіальне управління не має жодного відношення до коштів державного бюджету.

Також, у запереченнях зазначав, що відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду України не включені до Державного бюджету України. Статею 9 ЗУ'Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачені виплати, які здійснюються за рахунок коштів пенсійного фонду, виплати дітям війни серед перерахованих в ст. 9 пенсійних виплат відсутні. Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснює всі виплати на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", будучи органом виконавчої влади виконує нормативні акти, які діють в певний проміжок часу. Крім цього згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який є спеціальною нормою та положенням про управління Пенсійного фонду України в районах , містах і районах у містах передбачено, щодо функцій управлінь Пенсійного фонду входить призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати, позивач же просив зобов'язати проводити нарахування щомісячної соціальної державної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Представник відповідача посилається на те, що до компетенції органів Пенсійного фонду не входить дана виплата. І із норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вбачається, що виплати дітям війни повинні проводити органи Пенсійного фонду. Вважає, що жоден з правових актів, які регулюють дані правовідносини не покладає обов'язку на органи Пенсійного фонду даних виплат. Крім цього посилаючись на ст. 100 КАС України, відповідач наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог за період, що не входить до річного строку звернення до суду визначений ст. 99 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-ІУ(далі Закон№2195-ІУ), дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що, позивач є дитиною війни, тобто має право на пільги передбачені Законом №2195-ІУ.

У відповідності до ст. ст. 6, 7 Закону №2195-IV, дітям війни пенсії підвищуються на 30

відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи із положень Законів України «Про державний бюджет на 2006 рік», «Про державний бюджет на 2007 рік», «Про державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2006 року - 350 грн.; з 1 квітня 2006 року - 359 грн.; з 1 жовтня 2006 року - 366 грн.; з 1 січня 2007 року - 380 грн.; з 1 квітня 2007 року - 406 грн.; з 1 жовтня 2007 року - 411 грн.; у 2008 році з 1 січня - 470 грн.; з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 489 грн.

З листа відповідача, вбачається, що відмовляючи позивачу у перерахунку та виплаті соціальної допомоги він посилається, що виплати дітям війни у 2006-2007році не проводились, а з 01.01.2008 року проводились, відповідно до ЗУ „Про державний бюджет України на 2008рік. До 22.05.2008 року, проводилась виплата особам, які мають статус дитини війни в розмірі 10% від прожиткового мінімуму, а починаючи з 22.05.2008 року виплата проводиться на підставі КМУ від -*1 28.05.2008р. №530 „Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", а саме : з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні. Тобто, з 01.01.2008р.

І 470грн.(прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність)* 10% = 47грн, з 01.04.2008р. 481* 10=48,10грн., з 01.07.2008р. 482*10=48,20грн. і з 01.10.2008р. 498*10=49,80грн. Вважає, що

' позивачу, як дитині війни нараховується та виплачується соціальна допомога, відповідно до чинного законодавства.

Пуктом 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007" від

19.12.2006 року №489-V, дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від

18.11.2004 року №2195-ІУ, на 2007 рік зупинено. Рішенням Конституційного суду України від

09.07.2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет

.' України на 2007 рік", визнанні неконституційними. Згідно ч.2 ст.152 Конституції України,

відповідно до якої Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії в часі не має.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що Управління Пенсійного фонду України м. Кіровограда, в строк з січня по 8 липня 2007 року включно , не зобов'язане було виплачувати позивачу пільгу, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тому у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити і відповідно суд задовольняє вказану вимогу з 9 липня 2007року по 31 грудня 2007 року включно.

Згідно пп.2 п.41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-VI, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІУ, викладено в ~ новій редакції згідно якої, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-XII визначено, , що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які

втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, пп.2 п.41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-VI, визнано неконституційним.

З вище зазначеного, суд дійшов висновку, що з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року включно позивачу правомірно Управлінням Пенсійного фонду України м. Кіровограда проводилась доплата до пенсії в розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і тому в цій частині у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

З 22 травня 2008 року позивач має право на отримання підвищення пенсії, не на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. На підставі зазначеного, Управлінню Пенсійного фонду України м. Кіровограда належить здійснити позивачу перерахунок пенсії починаючи з 22 травня 2008 року і до кінця року, та з 1.01.2009 року і по 12.01.2010 року - по день звернення позивача до суду, згідно вище вказаного законодавства України, що є підставою до задоволення позову за вказаний період.

Що стосується заперечень відповідача, то реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про існування протиправних дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007року по 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008року включно, а також починаючи з 1.01.2009 року по день звернення позивача до суду -12.01.2010 року включно.

Суд не вправі виконувати функції суб'єкта владних повноважень, покладені на нього законом, оскільки питання щодо здійснення перерахунку пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд визнав необхідним зобов'язати Управління Пенсійного фонду України м. Кіровограда, здійснити перерахунок щомісячного підвищення до пенсії позивачу починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також починаючи з 22 травня 2008 року по 12.01.2010 року включно, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та здійснити її виплату.

Вирішуючи клопотання щодо поважності пропуску строку звернення до суду, необхідно врахувати, що заявлений позивач по адміністративному позову не був учасником конституційного провадження по згаданим рішенням Конституційного суду України, тому не був зобов'язаний знати про зміст і наслідки цих рішень. В свою чергу рішення Конституційного суду не відноситься до законодавства України, а є виключно формою роз'яснення правових актів і Конституції або визнання їх неконституційними - повністю чи частково. Таким чином, у заявленого позивача не було безумовного обов'язку знати зміст рішення Конституційного Суду. Позивач в позові письмово висловився про те, що дізнався про зміст цих рішень після 2007 року, але не вказав коли безпосередньо настала така подія.

На підставі ч.2 ст.152 Конституції України, ст.1, 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІУ (із змінами та доповненнями), ч.4 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-XII, ст.28 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-1, п.17 ст.77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 року №3235-ІУ (із наступними змінами), ст.58, п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року №489-V, пп.2 п.41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік, ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 рокуИ 835-УІ (із наступними змінами), та про

внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-УІ, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008,

Керуючись ст.ст.94, 105, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, судКеруючись ст.ст.94. І05, 122. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду, як такий, що був пропущений з поважних підстав.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30%) мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007року но 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008р включно, а також починаючи з 1.01.2009 року по 31.1 2.2009 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонд" України в м. Кіровограді з 09.07.2007року по З1.12.2007р. включно, а також починаючи з 22.05.2008 року по 31.12..2008року включно та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року включно здійснити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням підвищення в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком до пенсії дітям війни, відповідно до статті 6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни", що діяла на час виплати та здійснених їй виплат.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка, її подає, до СУДУ апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом

десяти .днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції

подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1