Справа № 522/20949/16-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/522/684/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі головуючого по справі судді - Домусчі Л.В.

за участю секретаря - Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 07.11.2016 року звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, за яким просила визнати відмову пенсійного органу у призначенні, нарахуванні та виплаті їй пенсії за вислугу років неправомірною та скасувати рішення органу пенсійного фонду №411 від 21.10.2016 року; зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, (у редакції від 12.07.2001 року) у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останніх 24 календарних місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 12 182, 70 грн., відповідно до довідки прокуратури Одеської області №560 від 18.10.2016 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 18.10.2016 року; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено про те, що вона, перебуваючи на посаді прокурора відділу прокуратури Одеської області, 18.10.2016 року звернулась до УПФУ в Приморському районі м. Одеси з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру. Однак, відповідач рішенням №411 від 21.10.2016 року відмовив їй в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу». Зазначене рішення відповідача вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує її конституційні права. Зазначила, що з 01.07.1997 року по теперішній час вона працює в органах прокуратури України. ЇЇ стаж роботи на час звернення до відповідача склав 20 років 11 місяців 19 днів, з яких стаж роботи на посадах прокурорів та слідчих - 19 років 03 місяці 11 днів, до стажу також входить половина строку навчання на денному відділенні Національної юридичної академії ім.. Ярослава Мудрого за спеціальністю правознавство. Позивач вважає, що в діях посадових осіб відповідача при відмові в призначені їй пенсії за вислугу років мають місце порушення вимог Конституції України та чинного законодавства України про пенсійне забезпечення та загальнообов'язкового пенсійного страхування, Закону України «Про прокуратуру».

У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Надала 24.01.2017 року до суду додаткові пояснення до позовної заяви, за якими зазначила, що право на пенсію у неї виникло з 24.01.2015 року (20-ти річний стаж роботи, необхідний для призначення пенсії), тобто до набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Представник відповідача до суду не з'явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду були надані письмові заперечення УПФУ в Приморському районі м. Одеси, згідно яких просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, пришов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 18.10.2016 року звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру». При цьому, згідно копії трудової книжки НОМЕР_1, що підтверджується листами Управління пенсійного фонду України в Приморському районі від 21.10.2016 року загальний страховий стаж роботи позивачки станом на день звернення з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років складає 24 років, 21 днів, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 20 років 11 місяців 19 днів.

Однак, рішенням №411 від 21.10.2016 року відповідачем у призначенні позивачці пенсії за вислугу років було відмовлено з тих підстав, що згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно, в тому числі, до Закону України «Про прокуратуру». Також вказано, що згідно ст..86 п.1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислугу років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 року, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч.2 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

На підставі підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

Таким чином, станом на 18.10.2016 року, тобто на момент звернення позивача до органів Пенсійного фонду за призначенням пенсії, Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ втратив чинність.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

З огляду на зазначене, статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001).

Доводи позивача про те, що статтею 86 Закону №1697-VII у порівнянні зі статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001) збільшено стаж його роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років, а це є звуженням його прав, як позивача, в розумінні Конституції України, колегія суддів вважає безпідставними, так як норма статі 86 Закону №1697-VII не визнана не конституційною, на час розгляду справи є діючою, а тому підлягає до застосування.

02.03.2015 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIIІ. Цей Закон набирав чинності з 1.04.2015 року.

Відповідно до приписів п. 4 та п. 5 Прикінцевих положень Закону №213-VIIІ Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом визначено завдання підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України до 01.05.2015 року проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників) на загальних підставах та встановлено, що у разі його неприйняття з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до приписів Закону України «Про прокуратуру».

Положення пункту 5 розділу III визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення стосовно пенсійних виплат працівникам органів прокуратури на даний час не визнано неконституційними, а до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, Верховною Радою не прийнято, усі особи, які мали право на пенсійне забезпечення, зокрема, відповідно до Закону №1697 VII, зі вказаної дати втратили це право.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідності до п.15 ст.86 Закону України "Про прокуратуру", тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів",призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог та наявність у позивачки права на призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ у редакції від 12.07.2001 року - відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши наявні у справі докази у їх взаємному зв'язку, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VIII від 02.03.2015 року, рішенням Конституційного Суду України від 13.05.2015 року справа №1-9/2015, ст.ст. 4, 10, 128, 158, 160, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання постанови суду.

Суддя Домусчі Л.В.

25.01.2017