Справа № 816/65/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/65/17

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бойко С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів платника податків за податковим боргом,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - ОСОБА_1 ОДПІ, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі по тексту - ФО-П ОСОБА_2, відповідач) про стягнення коштів платника податків за податковим боргом у розмірі 3613,32 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що за відповідачем рахується відповідний податковий борг, що виник у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі /а.с. 40/.

Відповідач заперечення на позов не надав, в судове засідання не з'явився. Ухвали та повістка суду, направлені відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, 39140, повернулись до суду з відміткою поштового відділення про невручення листа адресатові "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 34-39/.

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Як визначено абзацом 2 частини третьої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, cудове рішення вважається врученим, у тому числі у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Зважаючи, що доставка ухвал та повістки суду на адресу відповідача, підтверджується підписом листоноші та виходячи з викладеного, суд виконав свій обов'язок щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Як визначено частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

При цьому, відповідно до положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів, а також, беручи до уваги відсутність потреби у допиті свідка чи експерта, суд, в судовому засіданні 13 лютого 2017 року, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Зважаючи на неявку в судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, відповідно до приписів частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в якості фізичної особи-підприємця зареєстрований 28 березня 2013 року № 2 001168 /а.с. 42-44/.

Матеріалами справи підтверджено, що за відповідачем рахується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, що виник внаслідок несплати самостійно задекларованих сум грошових зобов'язань, визначених на підставі поданих ФО-П ОСОБА_2 декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця:

- № НОМЕР_2 від 18 серпня 2015 року за три квартали 2013 року у розмірі 2073,35 грн /а.с. 10-11/;

- № НОМЕР_3 від 18 серпня 2015 року за 2013 рік у розмірі 1950,00 грн /а.с. 12-13/;

- № НОМЕР_4 від 18 серпня 2015 року за І квартал 2014 року у розмірі 2600,00 грн /а.с. 20-21/;

- № НОМЕР_5 від 18 серпня 2015 року за півріччя 2014 року у розмірі 650,00 грн /а.с. 18-19/;

- № НОМЕР_6 від 09 вересня 2015 року за І квартал 2015 року у розмірі 51,56 грн /а.с. 16-17/;

- № НОМЕР_7 від 08 липня 2015 року за півріччя 2015 року у розмірі 52,78 грн /а.с. 14-15/.

Крім того, заборгованість відповідача збільшилась внаслідок несплати визначених контролюючим органом штрафних санкцій згідно рішення від 28 жовтня 2015 року № 0, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 640,00 грн. Вказане рішення направлено на адресу платника та отримане останнім.

Заборгованість частково погашена за рахунок наявної переплати у розмірі 1204,37 грн та самостійної сплати у розмірі 3200,00 грн.

З огляду на несплату відповідачем самостійно розрахованих сум грошового зобов'язання в загальному розмірі 14630,88 грн у законодавчо визначені строки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Станом на дату звернення до суду з позовом ФО-П ОСОБА_2 заборгованість з єдиного податку у розмірі 3613,32 грн не погашена.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеню, нараховану на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового зобов'язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

У зв'язку з несплатою ФО-П ОСОБА_2 самостійно задекларованих сум грошового зобов'язання у визначені Податковим кодексом України строки, дане зобов'язання набуло статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5. статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

На підставі вищезазначеного ОСОБА_1 ОДПІ сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 26 серпня 2015 року № 1879-16, яка вручена ФО-П ОСОБА_2 04 вересня 2015 року /а.с. 22/.

Сторонами доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми боргу в матеріалах справи відсутні.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатись до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно довідки позивача ФО-П ОСОБА_2 має відкриті розрахункові рахунки у відповідних банківських установах /а.с. 25/.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ОДПІ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів платника податків за податковим боргом задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) податковий борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 3613,32 грн (три тисячі шістсот тринадцять гривень 32 копійки) та перерахувати за реквізитами: єдиний податок з фізичних осіб, одержувач: Козельщин. УК/смт. Н. Галещина/18050400/, код отримувача: 37812571, МФО 831019, Банк: ГУ ДКСУ у Полтавській області, рахунок 0191.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.С.Бойко