Справа № 522/22180/16-а
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/853/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС України в м. Одесі, молодшого лейтенанта 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновського Валентина Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної служби МВС України в м. Одесі, молодшого лейтенанта 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновського В.С., та просить визнати протиправними дії молодшого лейтенанта 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновського В.С. та скасувати постанову про адміністративне правопорушення ПС2 №863301 від 11 листопада 2016 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 11 листопада 2016 року о 09 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем «Мерседес Бенс» д/н НОМЕР_1 по трасі Одеса-Київ, був зупинений молодшим лейтенантом 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновським В.С. Інспектор патрульної поліції склав відносно нього постанову про адміністративне правопорушення ПС2 №863301, у зв'язку з порушенням п. 2.1 Правил дорожнього руху, а саме у зв'язку з відсутністю полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач вважає вищевказану постанову незаконною, оскільки інспектор патрульної поліції безпідставно зупинив його автомобіль, не надав змоги скористатись юридичною допомогою фахівця в галузі права, а також відносно нього не було складено протокол про адміністративне правопорушення, що на думку позивача, є порушенням ч. 5 ст. 258 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також зазначив, що в нього насправді відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак інспектором поліції був порушений порядок складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.

Представник Управління патрульної служби МВС України в м. Одесі у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та зазначила, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Молодший лейтенант 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновським В.С. у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року молодшим лейтенантом 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновським В.С. було складено постанову про адміністративне правопорушення ПС2 №863301 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425, 00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач керував автомобілем «Мерседес Бенс» д/н НОМЕР_1 по трасі Одеса-Київ, без поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені в ЗУ «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про дорожній рух», законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, згідно п. 1.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пп. ґ) п. 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. а) п. 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.2 вказаної статті встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушеньправил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР став факт не пред'явлення для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, з вищевказаних норм вбачається, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та предявляти його для перевірки на вимогу поліцейського.

При цьому, диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки, зокрема поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких, на думку останнього, поліцейським неправомірно висунуто вимогу щодо перевірки його страхового полісу, з огляду на наступне.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, є саме Правила дорожнього руху, відповідно до яких водій зобовязаний мати при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та предявляти його для перевірки на вимогу поліцейського.

При цьому, пунктом 21.2 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено коло субєктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обовязкової перевірки останніх.

В свою чергу, пунктом 21.3 вказаної статті передбачено, що страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, зокрема Національної поліції, на їх вимогу, що узгоджується з вищевказаними положення Правил дорожнього руху.

Тому, суд вважає, що у мажах спірних правовідносин поліцейський мав право вимагати надання страхового полісу позивача для його перевірки, а тому останнього правомірно притягнено до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення, за його ненадання.

Безпідставним є також посилання позивача на порушення ч. 5 ст. 258 КУпАП, оскільки відносно нього не було складено протокол про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У цьому випадку на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126. частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2. 4 ст. 258 КУпАП) фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VІІІ, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол та, відповідно, можливість розглядати справи і накладати стягнення на місці вчинення правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Отже, в даному випадку закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється розгляд справи саме на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оцінюючи у сукупності пояснення позивача та представника відповідача, представлені докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог щодо визнання неправомірними дії молодшого лейтенанта 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновського В.С. та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №863301 від 11 листопада 2016 року.

Керуючись до ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 16 ЗУ «Про дорожній рух», п. 2.1 Правил дорожнього руху, ст. ст. 124, 256, 278, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 17 КАС України, ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС України в м. Одесі, молодшого лейтенанта 1 Роти 1 Батальйону УПП м. Одеси Дуновського Валентина Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Свячена Ю.Б.