Справа № 804/5293/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 р. Справа № 804/5293/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень від 28.12.2016 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії № 5 Головного управління поліції у Дніпропетровській області від 09.08.2016 року щодо невідповідності начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції Нижньодніпровськ - Вузол Дніпропетровського відділу поліції, майора поліції ОСОБА_2 займаній посаді, та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року № 357 о/с, яким з 19.12.2016 року було звільнено зі служби в поліції через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_2, начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції № 2 Дніпропетровського відділу поліції;
- поновити ОСОБА_2 на службі в Національній поліції України на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції № 2 Дніпропетровського відділу поліції;
- стягнути з Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2016 року (наступний день за днем звільнення) по момент винесення судового рішення.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначив, що не погоджується з рішенням (висновками) атестаційної комісії про його невідповідність займаній посаді та вважає такий протиправним, як і дії комісії з проведення атестування та його подальшого звільнення з посади. Адже відповідачем було порушено процедуру проведення атестування, передбачену Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 року № 1465 та нормами Закону України «Про професійний розвиток працівників». Крім того, атестація проводилась комісією, у складі якої були особи, що не мають відношення до служби у поліції, інших правоохоронних органах та не мають юридичної освіти, не враховані професійні якості позивача, його характеристики та висновок безпосереднього керівника, а оцінку професійного рівня та кваліфікації працівника проведено за ознаками, що безпосередньо не пов'язані з виконуваною роботою.
У судове засідання з'явився представник позивача, який пояснив обставини справи так, як про це зазначено вище, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Втім, заперечував проти задоволення розглядуваного позову, про що зазначив у своїх письмових запереченнях. На думку відповідача, атестування позивача було проведено у межах наданих атестаційним комісіям законом повноважень та у спосіб, передбачений наказом Міністерства внутрішніх справ (МВС) від 17.11.2015 року № 1465, у зв'язку із тим, що колишніх працівників органів внутрішніх справ було прийнято на службу до поліції без проведення атестування за скороченою процедурою та без належного відбору, призначено на посади тимчасового штатного розпису. Втім, за результатами атестування позивача не було рекомендовано для служби в поліції. Атестаційна комісія зробила свій негативний висновок на підставі всебічного розгляду всіх наявних у комісії матеріалів. А з урахуванням таких висновків було винесено оскаржуваний наказ про звільнення позивача із займаної посади, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
В ході судового засідання, з урахуванням обставин справи та вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, суд ухвалив рішення про подальший розгляд цієї адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.11.2015 року № 1 о/с «По особовому складу» позивач призначений начальником сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції Нижньодніпровськ - Вузол Дніпропетровського відділу поліції з присвоєнням спеціального звання «майор поліції» в порядку переатестування, як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ.
За твердженнями позивача він не підлягав атестації відповідно до положень ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 11, 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» та норм Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 29.07.1997 року № 114. Однак, відповідачем було проведено його атестування щодо відповідності займаній посаді. У той час як в атестаційному листі висновок прямого керівника від 26.02.2016 року є позитивним, то за результатами атестування відповідач зробив негативний висновок від 09.08.2016 року щодо позивача, а саме «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність». На цій підставі Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області винесло оскаржуваний наказ про звільнення з 19.12.2016 року ОСОБА_2 за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність.
Втім, не погодившись із висновками атестаційної комісії та наказом про звільнення, позивач оскаржує такі в судовому порядку. Тож спірні відносини між сторонами виникли з приводу правомірності чи протиправності дій відповідача щодо зроблених висновків про невідповідність позивача займаній посаді та винесеного наказу про його звільнення з посади, з урахуванням цієї підстави.
Відтак, 02.07.2015 року був прийнятий Закон України «Про Національну поліцію», який згідно з п. 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону набрав чинності з 07.11.2015 року.
Слід зазначити, що п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначена скорочена процедура прийняття на службу до поліції колишніх працівників органів внутрішніх справ, в той час як добір на посади поліцейських у цьому Законі передбачений за результатами проведеного конкурсу (ст. 52 Закону) або проведення атестування (ст. 57 Закону).
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Статтею 47 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.
Пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 77 цього ж Закону, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.
Статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема частиною 1 цієї статті, передбачено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.
При цьому, згідно із ч. 2 ст. 57 цього ж Закону, атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
Як передбачено в ч. 4 та ч. 5 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.
Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу IV Інструкції № 1465, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.
За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного п. 15 цього розділу.
За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.
Пунктами 15, 16 розділу IV (Порядок організації, підготовки, проведення атестування) цієї ж Інструкції встановлено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).
Крім вищезазначеного, атестаційна комісія повинна дослідити, чи відповідає атестований вимогам, що пред'являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді, перевірити наявність (відсутність) обставин, що тягнуть за собою передбачені статтею 61 Закону обмеження, пов'язані зі службою в поліції, зокрема повнота виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій).
Приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що негативна оцінка атестаційною комісією ділових, професійних, особистих якостей позивача у справі, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, у даному випадку надана без врахування викладеної в атестаційному листі позитивної характеристики стосовно атестованого за кожною з наведених обставин, та висновку від 26.02.2016 року про те, що він відповідає займаній посаді.
При цьому атестаційною комісією не була спростована позитивна характеристика позивача, наведена в атестаційному листі, не були враховані результати його службової діяльності згідно з функціональними обов'язками, та того, що на момент проходження позивачем атестації у нього були відсутні не зняті дисциплінарні стягнення за виконання службових обов'язків, неодноразово заохочувався та нагороджувався відзнаками МВС України за сумлінну службу. Це підтверджується копією трудової книжки з відповідними записами, що міститься в матеріалах справи.
Крім того, як вказав позивач, він має дві вищих освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст (у 2003 році закінчив Придніпровську державну академію будівництва та архітектури за спеціальністю автомобілі та автомобільне господарство, у 2015 році успішно закінчив Дніпропетровський національний університет ім. Олеся Гончара та отримав вищу освіту за спеціальністю «Правознавство», здобув кваліфікацію юриста). Проходив службу в Збройних силах України, неодноразово підвищував свою кваліфікацію.
Отже, на думку суду, атестаційною комісією не було у повному обсязі досліджено усі обставини, що мали значення для належного висновку. Тому, рішення (висновок) атестаційної комісії від 09.08.2016 року щодо невідповідності ОСОБА_2 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, а саме «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» - є протиправним. Ураховуючи, що таке рішення (висновок) було підставою для прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 19.12.2016 року № 357 о/с про звільнення, такий наказ також є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на попередньо займаній посаді.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2016 року (наступний день за днем звільнення) по момент винесення судового рішення, то суд зазначає таке.
Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 144 (чинне) (далі - Положення № 114), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).
У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового й начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.
Аналізуючи наведені норми права, суд прийшов до висновку, що спеціальним законодавством встановлено обмеження у відшкодуванні заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного року.
Пунктом 1.3 Інструкції № 499 встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.
Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо (п. 1.5 Інструкції № 499).
Згідно з п. 1.7 Інструкції № 499, при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Відповідно до п. 1.18 Інструкції № 499, при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.
Відповідно до пп. 2.2.5 Інструкції № 499, у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.
Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, за принципом аналогії права, керується приписами Постанови Кабінету Міністрів України ви 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 100), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Тож, позовна вимога про стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу по день поновлення на посаді у цій частині підлягає задоволенню з визначенням суми грошового забезпечення.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (п. 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (п. 3).
Суд, згідно з ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, під час судового розгляду справи суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії № 5 Головного управління поліції у Дніпропетровській області від 09.08.2016 року щодо невідповідності начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції Нижньодніпровськ - Вузол Дніпропетровського відділу поліції майора поліції ОСОБА_2 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року № 357 о/с, яким з 19.12.2016 року було звільнено зі служби в поліції через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_2, начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції № 2 Дніпропетровського відділу поліції.
Поновити ОСОБА_2 на службі в Національній поліції України на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції № 2 Дніпропетровського відділу поліції з 20.12.2016 року.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 07 лютого 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник