Справа № 824/39/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 р. м. Чернівці справа № 824/39/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Левицький В.К.

суддів Дембіцького П.Д., Лелюка О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Козак В.Ю.

сторін:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Зайцевої Л.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Державної фіскальної служби України

про визнання бездіяльності протиправною.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), яка полягає у не надсиланні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 протягом 20-денного строку вмотивованого рішення за скаргою, а скаргу вважати повністю задоволеною на користь платника податків.

В обґрунтування позову позивач вказував, що рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області отримане ним 05.12.2016 р., а тому Державна фіскальна служба України протиправно залишила його скаргу на вказане рішення без розгляду.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивач рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області отримав 05.12.2016 р., а зі скаргою на нього звернувся тільки 16.12.2016 р., тобто з пропущення 10 - ти денного строку, що є підставою для залишення його скарги без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа - підприємець 10.10.2003 р. та перебуває на обліку в органах державної податкової інспекції.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України Новоселицькою ОДПІ Головного управління ДФС проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., за результатами якої 06.09.2016 р. складено акт перевірки №652/13/НОМЕР_1 (а.с. 71 - 164).

На підставі висновків викладених в акті перевірки Новоселицькою ОДПІ Головного управління ДФС прийняті наступні рішення:

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.09.2016 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 20632,36 грн. (а.с. 22);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 5981,26 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 4785,01 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1196,25 грн. (а.с. 23);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 123563,48 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 98850,79 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 24712,69 грн. (а.с. 24);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн. за платежем єдиний податок (а.с. 25);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 170,00 грн. за платежем єдиний податок (а.с. 26);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 144906,75 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 115925,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 28981,35 грн. (а.с. 27);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб (а.с. 28);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 510,00 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб (а.с. 29, 37);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2209000,00 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 1767200,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 441800,00 грн. (а.с. 30);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 5610,00 грн. за платежем податок на додану вартість (а.с. 31);

- податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1,00 грн. за порушення законодавства про патентування (а.с. 32, 46).

Не погоджуючись із прийнятими рішенням, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (а.с. 54 -57).

За результатами розгляду скарги, 30.11.2016 р. Головне управління ДФС у Чернівецькій області винесло рішення № 2215/10/24-13-10-01-08, яким скасувала податкові повідомлення - рішення Новоселицької ОДПІ від 20.09.2017 р. № та № та залишила без змін податкові повідомлення - рішення від 20.09.2016 р. №, №, №, №, №, №, № та № (а.с. 48 - 52).

Сторонами не заперечувалося, що вказане рішення, відповідно до відмітки про вручення рекомендованого поштового відправлення отримане позивачем 05.12.2016 р.

15.12.2016 р. позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України, в якій просив скасувати податкові - повідомлення рішення від 20.09.2016 р., за винятком скасованих: вимоги № Ф - , рішення №, податкових повідомлень - рішень № та №, а також просив скасувати рішення Головного правління ДФС у Чернівецькій області №2215/10/24-13-10-01-08 від 30.11.2016 р. в частині відмови в задоволенні скарги (а.с. 11 - 14).

Вказана скарга отримана відповідачем, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення від 19.12.2016 р. (а.с. 15).

Розглянувши скаргу позивача, 30.12.2016 р. Державна фіскальна служба України винесла рішення № 14539/Д/99-99-11-02-01-14 про залишення скарги без розгляду, у зв'язку з пропущенням строку подання скарги (а.с. 16 - 17).

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 56.2 та п. 56.3 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Пунктом 56.6 статті 56 ПК України передбачено, що у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до п. 56.7 та п. 56.8 ст. 56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення. Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20-ти календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно з п. 56.16 ст. 56 ПК України днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Судом встановлено, що позивач оскаржив прийняті 20.09.2016 р. Новоселицькою ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області в адміністративному порядку, а саме до Головного управління ДФС у Чернівецькій області та Державної фіскальної служби України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 05.12.2016 р. отримав рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області про розгляд його скарги від 30.11.2016 р. №2215/10/24-13-10-01-08.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржив його Державної фіскальної служби України.

З матеріалів справи видно, що вказана скарга, була направлена позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення №385 та прийнята відділенням поштового зв'язку Петрашівка 15.12.2016 р.

Дослідженням листа Чернівецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 25.01.2017 р. № 4.1-19-70 встановлено, що у відділенні поштового зв'язку Петрашівка у четвер немає обміну пошти, а тому рекомендований лист з повідомленням про вручення №385 відправлений до місця призначення на наступний день - 16.12.2016 р.

Також у згаданому листі вказано, що відділення поштового зв'язку Петрашівка неавтоматизоване, а тому інформація про прийняті відправлення створюється у Цеху оброблення пошти днем надходження. У зв'язку з цим у пошуковій системі відображено дату формування інформації про прийняте поштове відправлення, а не дату приймання його до пересилання.

Наведена обставина підтверджується також фіскальним чеком відділення поштового зв'язку с. Петрашівка ЧД УДППЗ «Укрпошта» від 15.12.2016 р. про пересилання рекомендованого листа з повідомленням про вручення №385 (а.с. 15).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач направив скаргу до відповідача 15.12.2016 р., тобто в день отримання відділенням поштового зв'язку його поштового відправлення.

Судом встановлено, що право на звернення зі скаргою у позивача виникло з 05.12.2016 р., тобто з дати отримання рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, а тому враховуючи приписи п. 56.16 ст. 56 ПК України останнім днем на звернення позивача зі скаргою до відповідача було 15.12.2016 р.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивач дотримався строків на звернення зі скаргою до Державної фіскальної служби України, а тому у відповідача були відсутні підстави для залишення скарги без розгляду, у зв'язку з пропущенням ОСОБА_4 строків на її оскарження.

Згідно з абз. 2 п. 56.9 ст. 56 ПК України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Вказані положення ПК України не можуть бути застосовані до вказаних правовідносин оскільки, вони регулюють випадки, коли органи фіскальної служби жодним чином не реагують на скаргу, тобто фактично погоджується із її змістом - "мовчазна згода". Однак, у даному випадку органом фіскальної служби було відреаговано на скаргу шляхом прийняття рішення про залишення скарги без розгляду.

Відповідно до п. 56.7 ст. 56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення. Згідно п. 1 розділу 8 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами" від 21.10.2015 р. № 916, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 23.12.2015 р. за № 1617/28062 за результатами проведення процедури адміністративного оскарження контролюючим органом приймається рішення. Рішення оформляються на бланку контролюючого органу, який розглянув скаргу.

Пунктом 4 розділу 8 вказаного наказу визначено, що контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, в т.ч., якщо скаргу подано з пропуском строку, крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу ІІІ цього Порядку.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що при прийняті рішення від 30.12.2016 р., контролюючий орган, з незалежних від нього підстав, виходив із недостовірних даних, зазначених інформаційній системі Укрпошти, згідно яких направлена позивачем скарга від 15.12.2016 р. зі штриховим ідентифікатором № 385 прийнята відділенням поштового зв'язку 16.12.2016 р., в той час, як матеріалами справи підтверджується прийняття вказаної скарги відділом поштового зв'язку 15.12.2016 р.

Також, суд звертає увагу, що позивач звертаючись із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у не надсиланні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 протягом 20-денного строку вмотивованого рішення за скаргою, а скаргу вважати повністю задоволеною на користь платника податків обрав невірний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає, що контролюючим органом не надіслано протягом 20-ти денного строку вмотивованого рішення за скаргою позивача з незалежних від нього підстав, а саме через невірне зазначення відділом поштового зв'язку дати прийняття листа, що призвело до невірного обрахунку строків на надання вмотивованого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для об'єктивного та повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 30.12.2016 р. № 14539/Д/99-99-11-02-01-14 про залишення скарги без розгляду та зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути по суті скаргу ОСОБА_4 від 15.12.2016 р.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час судового розгляду справи відповідач не довів належними засобами доказування правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується квитанцією № 216 від 13.01.2017 р.

Враховуючи вищевикладене, суд присуджує на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 3, 6, 11, 50, 69 - 71, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 30.12.2016 р. № 14539/Д/99-99-11-02-01-14 про залишення скарги без розгляду.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути по суті скаргу ОСОБА_4 від 15.12.2016 р.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий В.К. Левицький

Судді П.Д. Дембіцький

О.П. Лелюк

Постанова в повному обсязі складена 20 лютого 2017 р.