Справа № 310/7265/16-а
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/7265/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.,

при секретарі Корнієнко Н.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила зобовязати виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області зареєструвати її місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що її чоловіку, ОСОБА_3, на підставі договору дарування належить 3/4 частини квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником зазначеної квартири є ОСОБА_4 Однак, 28.08.2008 року ОСОБА_4 померла. Її син до теперішнього часу не оформив право власності на спадкове майно.

На даний час у неї виникла потреба зареєструвати своє місце проживання в зазначеній квартирі і вона звенулася до відповідача.

Проте, листом від 26.08.2016 року відповідач повідомив про відсутність підстав для реєстрації місця проживання дружини за адресою АДРЕСА_2, оскільки відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання, згоду на реєстрацію надає лише сам чоловік (співвласник квартири), який володіє лише частиною квартири, а згода іншого співвласника квартири до заяви не надається.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився. Подав до суду заперечення на позов, в яких просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в звязку з наступним.

Як встановлено судом, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 20.11.2013 року ОСОБА_3 належить 3/4 частки у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно довідки КПТІ Бердянської міської ради від 24.11.2015 року 1/4 частка зазначеної вище квартири належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1999 року.

ОСОБА_4 померла 28.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №116247.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Отже, відповідно до наведених вище приписів закону, право користування житловим приміщенням є похідним від права власності на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частини 1, 6 ст. 29 ЦК України встановлюють, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» міститься визначення окремих термінів, які вживаються у цьому Законі. Зокрема, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі статтею 2 цього Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Пунктом 18 Правил встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Сторони та їх представник не заперечують той факт, що згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 другий співвласник не надавав; ОСОБА_2 не зверталася до суду з позовом про визнання за нею права на вселення до житлового приміщення, визнання за нею права користування житловим приміщенням, права на реєстрацію місця проживання.

З огляду на викладене та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відмова відповідача в реєстрації місця проживання позивача в квартирі АДРЕСА_3 без згоди іншого співвласника основана на законі, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10-11, 71, 86, 94, 100, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутніми при проголошенні постанови суду, можуть оскаржити постанову протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.І. Крамаренко