Справа № 822/356/17
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/356/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріМазій І.В.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви;

- зобов'язати відповідача надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 12.02.2016 був звільнений зі служби в поліції.

Після звільнення пройшов обстеження у військово-лікарській комісії ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області", внаслідок обстеження був встановлений причинний зв'язок між захворюваннями позивача з його проходженням служби в органах внутрішніх справ.

16.03.2016 Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією йому була видана довідка, згідно якої встановлено ІІ групу інвалідності; причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Вказує, що відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850 звертався до ГУНП у Хмельницькій області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, однак листом ГУНП у Хмельницькій області позивачу було відмовлено у призначенні такої допомоги, оскільки він був звільнений із органів Нацполіції, а захворювання отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги.

Представник ГУНП в Хмельницькій області в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області № 15 о/с від 12.02.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

16.03.2016 року Хмельницькою обласною МСЕК позивачу встановлено II групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС.

В подальшому позивачем на адресу ГУНП в Хмельницькій області було надіслано лист від 16.11.2016 про направлення документів, заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги в зв'язку з встановленням інвалідності ІІ групи, та додані документи.

Листом Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 13.12.2016 за №29/М-208 позивачу було повернуто заяву та копії документів. Зазначеним листом фактично відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги в зв'язку з тим, що призначення такої допомоги працівникам міліції згідно Закону України "Про міліцію" та Порядку №850 (відповідно до яких позивач просив призначити допомогу у листі) не входить до компетенції ГУНП в Хмельницькій області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Однак, згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про міліцію".

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України 06.08.2015, а тому він набрав чинності 07.11.2015. Саме з цієї дати втратив чинність і Закон України "Про міліцію", у тому числі і його стаття 23.

У зв'язку з цим, у межах спірних правовідносин втратив свою актуальність також і Порядок № 850, який прийнятий на виконання вказаної статті.

Отже, до спірних правовідносин зазначені норми застосуванню не підлягають. Разом з цим, у зв'язку із тим, що позивача 07.11.2015 було прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, то на нього, як на поліцейського, почали поширюватись норми Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 р. І Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (далі - Порядок №4) цей Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 16.03.2016.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позивач відповідає визначеним у вказаному Порядку №4 критеріям та є таким, що має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно з п. 1 р. ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Відповідно до п. 3 р. ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 5 вказаного розділу передбачено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами (а також копії, які звіряються з оригіналом документа), що визначені цим пунктом.

Пунктами 1, 2 р. IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, підставою для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, прийняття рішення про призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку №4, що подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського - позивача (у випадку загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського) або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

Проте позивачем не було подано заяви (рапорту) про виплату ОГД у відповідності з Порядком №4 та згідно визначеної форми, а було надіслано заяву (рапорт) щодо виплати ОГД згідно Порядку №850. Розглянути рапорт позивач просив також згідно Порядку №850

Однак позивач помилково вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно Порядку №850 та ст.23 Закону України "Про міліцію".

Так, згідно з пунктом 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Системний аналіз зазначеного пункту дозволяє суду зробити висновок про те, що дія такої норми поширюється на колишніх працівників міліції, котрим була встановлена інвалідність саме в той час, коли був чинний Закон України "Про міліцію". Отже, на позивача вказана норма не розповсюджується.

Таким чином, допомога позивачу, як поліцейському, має визначатись на підставі норм Закону №580 та Порядку №4, що, в свою чергу, не позбавляє його права на отримання належних виплат у разі зазначення в довідці до акту МСЕК причини інвалідності у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

При цьому суд звертає увагу на те, що стаття 97 Закону №580 в якості підстави для виплати одноразової грошової допомоги передбачає визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в поліції, а не органах внутрішніх справ.

Проте суд зазначає, що вказана норма не повинна піддаватись звуженому тлумаченню, як така, що обмежує право поліцейського на отримання вищевказаної допомоги у разі некоректного формування МСЕК причини інвалідності у довідці до акту огляду, або у разі, якщо захворювання, що призвело в подальшому до встановлення особі інвалідності, виникло саме внаслідок служби в органах внутрішніх справ, а не поліції, оскільки в таких випадках буквальне тлумачення норми статті 97 Закону №580 фактично призводить до позбавлення такої особи права на отримання будь-яких виплат, оскільки пункт 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580, як зазначено вище, на неї не поширюється.

Правильність такого висновку додатково підтверджується внесеними в подальшому до Порядку №4 змінами, а саме: наказом № 916 від 12 вересня 2016 року, за яким пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4.

Відповідно до пп. 4 п. 5 Розділу 1 Порядку №4 додатково визначено випадок, за якого призначається одноразова грошова допомога - у разі, зокрема, інвалідності поліцейського, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми чи каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, прийняття Міністерством внутрішніх справ наказу №916 від 12.09.2016 підтверджує те, що попереднє проходженням поліцейським служби в органах внутрішніх справ та отримання у зв'язку з цим захворювання, що в подальшому призвело до встановлення інвалідності, слід розцінювати в якості підстави для виплати особі одноразової грошової допомоги згідно Порядку №4.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідача не існувало підстав для вирішення питання стосовно нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно Порядку №850 та ст.23 Закону України "Про міліцію", та складання відповідного висновку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Також, згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У межах спірних правовідносин відповідач не вчинив протиправної бездіяльності стосовно позивача, оскільки підстав для вчинення відповідних дій (нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно Порядку №850 та ст.23 Закону України "Про міліцію") не існувало. При цьому позивач не звертався із заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку №4. Таким чином, вимоги позивача суперечать нормам законодавства

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 160-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2017 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк
"Згідно з оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк