Справа № 820/439/17
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 лютого 2017 р. Справа №820/439/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Коваля О.Ю.,

представника відповідача - Квартенка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Глазго-08" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне підприємство "ГЛАЗГО-08", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкової декларації Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" (код ЄДРПОУ - 35974177) з податку на додану вартість за звітний податковий період липень 2016 року та додатків до неї та визнати їх такими, що податні 18.08.2016 року; податкової декларації Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" (код ЄДРПОУ - 35974177) з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2016 року та додатків до неї та визнати їх такими, що податні 19.09.2016 року;

- скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 09.11.2016 року;

- стягнути з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" (код ЄДРПОУ - 35974177) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 200,00грн.

В обґрунтування позову зазначив, що ПП "Глазго-08" перебуває на податковому обліку у Центральній ОДПІ міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області та зареєстроване платником податку на додану вартість. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місцезнаходженням ПП "Глазго-08" є м. Харків, вул. Дерев'янка, б. 48, кв. 44. Між ПП "Глазго-08" та Центральною ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області 19.08.2015 року було укладено Договір про визнання електронних документів №190820151. У зв'язку з тим, що з квітня 2016 року відповідачем було припинено прийняття податкової звітності від позивача засобами електронного зв'язку, з метою недопущення порушення вимог чинного податкового законодавства, позивач був вимушений подавати податкову звітність, в тому числі, і з податку на додану вартість, в паперовому вигляді до канцелярії податкового органу, зокрема: 18.08.2016 року позивачем було складено та подано для реєстрації податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період липень 2016 року. Крім того, позивач повторно подавав вказану податкову декларацію 20.09.2016 року, 29.09.2016 року, 17.10.2016 року. 19.09.2016 року позивачем було складено та подано для реєстрації податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2016 року. Крім того, позивач повторно подавав відповідачу вказану податкову звітність, а саме: 29.09.2016 року та 17.10.2016 року. Однак, відповідачем була визнана податкова звітність позивача за липень та серпень 2016 р. лише після останнього подання 17.10.2016 року, що зафіксовано в акту перевірки № 4018/20-30-12-01- 09/35974177 від 20.10.2016 р., згідно висновків якого встановлено порушення вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу II, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України та на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення - рішення. Позивач зазначає, що Договір про визнання електронної звітності не розривало, порушень, які могли б стати підставою для одностороннього розривання такого Договору уповноваженими співробітниками контролюючого органу, чи будь-яких інших порушень інструкції не допускало, а отже дії щодо неприйняття податкових декларацій та застосування штрафних санкцій за несвоєчасне подання податкової звітності є протиправними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. В письмових запереченнях проти позову зазначив, що ПП "Глазго-08" доводилось на відпрацювання Листом ГУ Державної фіскальної служби у Харківській області від 04.12.2015 №15578/7/20-40-20-02-04, як ризиковий суб'єкт господарювання, задіяний у формуванні схемного кредиту по операціях за жовтень 2015 року. Оперативним Управлінням Центральної ОДПІ м. Харкова 03.03.2016 року надано довідку про відсутність вищезазначеного підприємства за місцем обліку. На підставі вищенаведеного розірвано договір про визнання електронних документів за причини відсутності вищезазначеного підприємства за юридичною адресою. З огляду на викладене просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.07.2008 року було зареєстровано юридичну особу ПП "Глазго-08" за адресою: м. Харків, вул. Дерев'янка, б. 48, кв. 44, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. З 29.07.2008 року позивач перебуває на обліку у Центральній ОДПІ ГУ ДФС у Харківської області.

19.08.2015 року між ПП "Глазго-08" та Центральною ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області було укладено Договір про визнання електронних документів №190820151, предметом даного Договору було визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу, відповідно до п. 1 р.1 зазначеного Договору.

Умовами вказаного договору передбачено обов'язок органу ДФС забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанції на електронну адресу платника податків (п.3 р.3. Договору).

Судом встановлено, що 18.08.2016 року позивачем було складено та подано для реєстрації податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період липень 2016 року. Крім того, позивач повторно подавав вказану податкову декларацію 20.09.2016 року, 29.09.2016 року, 17.10.2016 року.

Також, 19.09.2016 року позивачем було складено та подано для реєстрації податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2016 року. Крім того, позивач повторно подавав відповідачу вказану податкову звітність, а саме: 29.09.2016 року та 17.10.2016 року.

Однак, відповідачем була визнана податкова звітність позивача за липень та серпень 2016 р. лише після останнього подання 17.10.2016 року.

З наявних матеріалів справи вбачається, що фахівцями Центральної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області на підставі п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України, в порядку ст.76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за липень, серпень 2016 року ПП "Глазго-08".

За наслідками вказаної перевірки складений акт №4018/20-30-12-01- 09/35974177 від 20.10.2016 р., згідно висновків якого встановлено порушення вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу II, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за липень, серпень 2016 року.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.11.2016 року №, згідно якого визначено суму штрафних санкцій у розмірі 2040,00 грн.

Позивачем було подано скаргу вих. № 17/11/1 від 18.11.2016 р. до Головного управління ДФС у Харківській області в порядку адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення - рішення. 18.01.2017 р. позивач поштою отримав Рішення ГУ ДФС у Харківській області про результати розгляду скарги №148/10/20-40-10-01-14 від 12.01.2017 р., яким скарга позивача була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Не погодившись із діями податкового органу, вважаючи її протиправними та такими, що не відповідають нормам Податкового кодексу України, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п.20.1.7 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Згідно з п. 1 р. 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Укладений між сторонами договір про визнання електронних документів №190820151 від 19.08.2015 року є адміністративним договором, істотні умови якого визначаються, зокрема, положеннями цивільного законодавства.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Як установлено судом, договір про визнання електронних документів розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

При цьому, відповідач керувався приписами пункту 4 розділу 6 вказаного договору, згідно з яким орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає належних доказів наявності наведеної умови, яка надає право податковому органу розірвати договір в односторонньому порядку.

Згідно статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», створено з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 10 цього Закону передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Частинами 1, 2, 5 статті 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що відомості про юридичну особу (серед яких, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи) включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з ч. 10 ст. 19 Закону „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про зміну відомостей про юридичну особу, які відповідно до цього Закону зазначаються у виписці з Єдиного державного реєстру, державний реєстратор повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) заявнику виписку з Єдиного державного реєстру у день отримання від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України відомостей про внесення відповідних відомостей до відомчих реєстрів.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення про розірвання в односторонньому порядку договору №190820151 від 19.08.2015 року було прийняте на підставі довідки про встановлення місцезнаходження підприємства з позначкою "Місцезнаходження юридичної особи не встановлено" від оперативного управління Центральної ОДПІ м. Харкова.

Проте, із наявної у матеріалах справи інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на дату розірвання договору про визнання електронних документів вбачається, що ПП "Глазго-08" зареєстроване за адресою: м. Харків, вул. Дерев'янка, б. 48, кв. 44.

Суд зазначає, що наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація стосовно місцезнаходження юридичної особи - позивача повністю відповідає його місцезнаходженню, вказаному в договорі про визнання електронних документів №190820151 від 19.08.2015 року.

Крім того, відповідно до пункту 12.2 розділу ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588, Підрозділи контролюючого органу: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Ураховуючи положення Порядку обліку платників податків і зборів, підтверджена вищевказаною довідкою відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо. Водночас, така довідка не може розглядатись як підстава, визначена договором про визнання електронних документів, для його одностороннього розірвання.

Зміна місця реєстрації платника має підтверджуватись відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи встановлено, що на момент одностороннього розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для вчинення дій щодо розірвання договору в односторонньому порядку.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що за умовами договору про визнання електронних документів визначено, що підставою для розірвання договору в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифікату відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. Значення словосполучень «зміна місця реєстрації» та «відсутність за місцезнаходженням» не є тотожними у розумінні вимог чинного податкового законодавства України, є різними за тлумаченням та мають різні наслідки, що виникають у разі встановлення таких обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів №190820151 від 19.08.2015 року, укладеного між ПП "Глазго-08" та Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Неправомірні дії щодо розірвання договору про визнання електронних документів №190820151 від 19.08.2015 року Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, в свою чергу, мали наслідком протиправні дії щодо неприйняття для реєстрації податкових декларацій Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" з податку на додану вартість за звітний податковий період липень 2016 року та серпень 2016 року, та додатків до них.

За приписами ст.ст 15, 16 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України).

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Згідно п. 48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОПТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.3 ст. 49 ПК України).

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.8, п.49.9 ст. 49 ПК України).

Пунктом 49.10 ст. 49 ПК України вказано, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (пп.49.11 ст.49 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.

Повідомлення є юридичною формою рішення, про можливість його оскарження прямо зазначено п.п. 49.12.2 п. 49.12 ст. 49 ПК України.

Контролюючий орган не прийняв повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, та не прийняв документ засобами електронного зв'язку з не передбачених законом підстав, що, на думку суду, є порушенням вимог ст.49 ПК України.

Як встановлено з досліджених у судовому засіданні податкових декларацій з податку на додану вартість за липень та серпень 2016 року ПП "ГЛАЗГО-08", вбачається, що вказана податкова звітність складена з дотриманням приписів ст.48 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що під час неприйняття податкових декларацій ПП "ГЛАЗГО-08" з ПДВ за звітний податковий період липень та серпень 2016 року та додатки до них, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкових декларацій з податку на додану вартість за звітний податковий період липень та серпень 2016 року з додатками до них, підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 49.13 ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на викладене, суд вважає, що належним способом захисту прав платника податків в даному випадку є зазначення дати, з якої податкова декларація вважається прийнятою та отриманою органом державної податкової служби.

Наведена правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року №1503/12/13-12, в якому зазначено, що резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

При цьому суд зазначає, що податкові декларації з ПДВ за звітний податковий період липень та серпень 2016 року з додатками до них фактично подані позивачем та доставлені до центрального рівня - ДФС України 18.08.2016 року та 19.09.2016 року, відповідно.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкової декларації Приватного підприємства "Глазго-08" () з податку на додану вартість за звітний податковий період липень 2016 року та додатків до неї та визнати їх такими, що податні 18.08.2016 року та визнання протиправними дій Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкової декларації Приватного підприємства "Глазго-08" () з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2016 року та додатків до неї та визнати їх такими, що податні 19.09.2016 року.

Відносно позовної вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 09.11.2016 року, суд зазначає наступне.

Встановлені актом перевірки №4018/20-30-12-01- 09/35974177 від 20.10.2016 р. порушення вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу II, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за липень, серпень 2016 року, на підставі яких було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, виникли саме з вини контролюючого органу.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно вчинив передбачені законодавством дії щодо подання податкової декларації Приватного підприємства "Глазго-08" () з податку на додану вартість за звітний податковий період липень та серпень 2016 року з відповідними додатками, отже висновки акту перевірки спростовуються наявними матеріалами справи та встановленими судом фактичними обставинами по справі, що є підставою для скасування податкового повідомлення - рішення № від 09.11.2016 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірного податкового повідомлення - рішення, що зумовлює висновок про необґрунтованість застосування у відношенні платника податків штрафних санкцій.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Глазго-08" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкової декларації Приватного підприємства "Глазго-08" () з податку на додану вартість за звітний податковий період липень 2016 року та додатків до неї та визнати їх такими, що податні 18.08.2016 року.

Визнати протиправними дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкової декларації Приватного підприємства "Глазго-08" () з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2016 року та додатків до неї та визнати їх такими, що податні 19.09.2016 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 09.11.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Приватного підприємства "Глазго-08" () судовий збір у розмірі 3200 грн. (три тисячі двісті) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20.02.2017 року.

Суддя Полях Н.А.