Справа № 807/69/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2016 рокум. Ужгород№ 807/69/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Симканич Ю.В.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1В.) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до прокуратури Закарпатської області (далі - відповідач), в якій просила:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ від 14.12.2015 року №1185к, яким звільнили юриста 2 класу ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Свалявського району та з органів прокуратури Закарпатської області у звязку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури.

2. Поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді в прокуратурі Закарпатської області.

3. Стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, оскаржуваним наказом, у звязку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури звільнив позивача з посади прокурора прокуратури Свалявського району Закарпатської області без дотримання вимог законодавства. Позивач, зазначає, що на утриманні має двох неповнолітніх дітей сина 10 років, який є інвалідом дитинства та доньку 4 роки. У звязку з наведеним, вважає своє звільнення незаконним.

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі із зазначених в ньому підстав, крім того, пояснила суду, що відповідач, враховуючи наявність у позивача на утриманні двох неповнолітніх дітей (одна з яких є інвалідом дитинства), був зобовязаний працевлаштувати останню. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач позову не визнав, суду подав письмові заперечення проти заявлених вимог, які мотивовані тим, що наказом Генерального прокурора України №79ш від 23.09.2015 року припинено діяльність міських, районних та міжрайонних прокуратур та з 15.12.2015 утворено місцеві прокуратури, в тому числі припинено діяльність прокуратури Свалявського району, а на територію Свалявського району поширено юрисдикцію Мукачівської місцевої прокуратури, у штатному розписі якої встановлено 41 одиницю (посада керівника, першого заступника керівника, 2 посади заступника керівника, 2 посади начальника відділу, 27 посад прокурорів прокуратури та 8 посад державних службовців та службовців). Позивач за результатами двох етапів тестування, проведеного у відповідності до підпункту 1 «в» пункту 5-1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» зайняла позицію у рейтингу під номером 43, що унеможливило її подальше призначення на посаду прокурора вказаної місцевої прокуратури та слугувало підставою для винесення оскаржуваного наказу про звільнення. Наказ про звільнення позивача вважає таким, що винесено правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, з мотивів викладених в письмовому запереченні та просила суд відмовити у задоволенні такого.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач з 01.11.2012 року наказом прокурора Закарпатської області №1161 від 31.10.2012 року призначена стажистом на посаду прокурора прокуратури міста Мукачева на умовах строкового трудового договору з 01.11.2012 року по 31.10.2013 року. 15.04.2013 року позивач була переведена стажистом на посаду прокурора прокуратури Свалявського району на умовах строкового договору з 15.04.2013 року по 31.10.2013 року на підставі наказу прокурора Закарпатської області №305 від 11.04.2013 року. 27.09.2013 року наказом прокурора Закарпатської області №1119 позивача було призначено на посаду прокурора прокуратури Свалявського району на умовах безстрокового трудового договору у звязку з виконанням в повному обсязі плану стажування та успішним проходженням атестації (а.с. 12).

23.09.2015 року наказом Генерального прокурора України за №79ш, у звязку із утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Закарпатської області, виключено штатні розписи, в тому числі, прокуратури Свалявського району та включено, в тому числі, Мукачівську місцеву прокуратуру, юрисдикція якої поширена на територію Свалявського району (а.с.39-40).

29.09.2015 року позивача попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), у разі непроходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року (а.с.44).

Відповідно до рейтингових списків Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області, які надійшли з робочої групи Львівського регіонального центру тестування, ОСОБА_1 посіла позицію під порядковим номером 43 з підсумковим балом за результатами обох етапів тестування 64 (а.с.41-42).

14.12.2015 року оскаржуваним наказом прокурора Закарпатської області за №1185к звільнено юриста 2 класу ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Свалявського району та з органів прокуратури Закарпатської області у звязку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури 14 грудня 2015 року на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України (а.с.128).

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року із змінами, чинний з 15.07.2015 року (далі - Закон України «Про прокуратуру»).

У відповідності до статті 7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури, військові прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Частина 1 статті 12 Закону України «Про прокуратуру» визначає, що у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Додатком до Закону України «Про прокуратуру» встановлено Перелік і територіальну юрисдикції місцевих та військових прокуратур, яким передбачено створення в Закарпатській області в системі місцевих прокуратур Мукачівської місцевої прокуратури, юрисдикція якої поширюється на Воловецький район, місто Мукачеве, Мукачівський район та Свалявський район.

У відповідності до вищевказаного наказу Генерального прокурора України за №79ш від 23.09.2015 року в Мукачівській місцевій прокуратурі встановлено у штатному розписі 41 одиницю, в тому числі: керівник 1 одиниця, перший заступник керівника - 1, заступник керівника - 2, прокурор - 19, головний спеціаліст з питань захисту державних таємниць - 1, спеціаліст І категорії - 2, водій - 1, прибиральник службових приміщень - 2 (пункт 2.2, а.с. 39 на звороті).

Згідно пункту 1 Розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру» цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року (абзац 3).

Згідно з пунктом 5-1 Розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування (підпункт «в»).

Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України

Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України за №98 від 20.07.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2015 року за №928/27373 (далі - Порядок проведення тестування).

Пункт 1.2 Порядку проведення тестування встановлено, що на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Пункт 1.4 вказаного Порядку встановлює, що прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Виходячи з аналізу вказаних норм, позивач, який на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працювала прокурором прокуратури Свалявського району Закарпатської області у звязку із припиненням функціонування цієї прокуратури та ліквідацією її штатного розпису і затвердженням штатного розпису місцевих прокуратур Закарпатської області, мав право призначення на посаду прокурора Мукачівської місцевої прокуратури за умови успішного проходження тестування.

Пунктом 1.7. Порядку проведення тестування встановлено, що тестування проводиться у пяти регіональних центрах, розташованих у містах Києві, Дніпропетровську, Львові, Одесі та Харкові. Проведення тестування та формування рейтингу кандидатів забезпечують робочі групи регіонального центру (пункт 2.1.).

Відповідно до пунктів 3.16. та 3.17. Порядку проведення тестування на підставі відомостей про результати тестування робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, по кожній місцевій прокуратурі окремо. Рейтинговий список затверджується на засіданні робочої групи простою більшістю голосів, про що складається відповідний протокол, який підписується керівником та секретарем.

Розділом IX Порядку проведення тестування регламентований порядок формування рейтингу та призначення кандидата на посаду прокурора місцевої прокуратури, пунктом 9.1. якого встановлено, що рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності. Рейтинговий список формується робочою групою окремо для кожної місцевої прокуратури за загальним для двох тестів підсумковим балом - від більшого до меншого (пункт 9.2.).

Судом встановлено, що згідно з рейтинговим списком на зайняття посад прокурорів Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області позивач отримала загальний бал 64 та посіла 43 рейтингове місце (а.с.41-42).

Згідно пункту 9.5. Порядку проведення тестування керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

В силу дії вказаної норми та підсумкового балу позивача (64) та її рейтингового місця (43) у рейтинговому списку на зайняття посад прокурорів Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області, а також з урахуванням кількості штатних одиниць у вказаній місцевій прокуратурі, які підлягали зайняттю особами, які успішно пройшли тестування, у відповідача були відсутні законодавчо визначені підстави для призначення позивача на посаду в Мукачівській місцевій прокуратурі, оскільки такі посади підлягали зайняттю особами, що отримали вищий підсумковий бал та, відповідно, вище місце у рейтинговому списку.

У звязку з цим, позивач підлягала звільненню з посади прокурора прокуратури Свалявського району Закарпатської області та з органів прокуратури Закарпатської області у звязку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

За таких обставин, наказ за №1185к від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 є обґрунтованим та прийнятим в порядок та спосіб, що визначені Законом.

Щодо посилань позивача на недотримання відповідачем при її звільненні гарантій передбачених ст. 184 КЗпП України, оскільки остання має на утриманні двох неповнолітніх дітей сина 10 років, який є інвалідом дитинства та доньки 4 роки, звільнення якої відповідно до норм трудового законодавства взагалі не допускається, то суд зазначає наступне.

Так, дійсно гарантії визначені ст. 184 КЗпП України підлягають безумовному застосуванню саме в межах тих відносин, які врегульовані виключно нормами Кодексу законів про працю. Проте, в даному випадку позивач проходила публічну службу в органах прокуратури, порядок та особливості проходження якої врегульовано Законом України «Про прокуратуру» як спеціальним законом та іншими законодавчими актами.

Як слідує із розяснень наданих Вищим адміністративним судом України у листі №753/11/13-10 від 26.05.2010 року «Про розвязання спорів, що виникають з відносин публічної служби» за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадку, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин.

Зазначену позицію також неодноразово висловлював Верховний Суд України в своїх рішеннях, зокрема в своїй постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а/15 Верховний Суд України зазначив, що будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, особливості проходження публічної служби в прокуратурі України та статусу прокурорів визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про прокуратуру».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, особливості проходження публічної служби позивача врегульовуються спеціальним законодавством, положення яких мають пріоритет у застосуванні перед загальними нормами трудового законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що трудове законодавство може бути застосовано, а відповідні гарантії працівника при звільненні, які передбачені статтею 184 КЗпП, можуть бути забезпечені лише в тому обсязі, який передбачений нормами спеціального законодавства, які є пріоритетними.

Як наслідок, наказ прокуратури Закарпатської області за №1185к від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Свалявського району та органів прокуратури Закарпатської області є таким, що прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, з використанням повноважень з метою з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно,з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення та своєчасно, а позовні вимоги про визнання його незаконним та зобовязання поновити на посаді прокурора, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є такими що до задоволення не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані, а в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяОСОБА_4