Справа № 311/1809/16-а
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/311/3/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі - Осінцевій Л.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Василівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 08.12.2009 року він перебуває на обліку в ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області і отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, відповідно до ст. 13 пункту «а» Закону України Про пенсійне забезпечення. При оформленні пенсії 08.12.2009 року за списком №1 його страховий стаж становив 31 рік 3 місяці 4 дні, з яких підземного стажу було 10 років 1 місяць 8 днів. Перебуваючи на пенсії, він продовжував працювати прохідником шахти Експлутаційна ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат». В грудні 2014 року він відпрацював 15 років підземного стажу шахтаря і набув відповідні пільги по пенсійному забезпеченню за Законом України Про підвищення престижності шахтарської праці. З 01 грудня 2014 року ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області був проведений перерахунок його пенсії, яка була підвищена до 4824,07 гривень.

15.05.2015 року він звернувся до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області із заявою про перерахунок пенсії у відповідності до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці із розрахунку його середньої заробітної плати.

29.05.2015 року за вих..№23/Г-9 ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області надана відповідь про те, що його заробітна плата, яка розрахована для обчислення пенсії, становить 5905,09 гривень, тому 80 % це 4724,07 гривень. З 01.12.2014 року його пенсія була перерахована у відповідності до вимог закону і становить 4824,07 гривень.

27.06.2015 року він звернувся до Головного ОСОБА_4 пенсійного фонду України зі скаргою на дії ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області та зобовязання їх провести перерахунок його пенсії у відповідності до Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповіді від 29.07.2015 року за вих.№571/9-1 зазначили, що розмір його пенсії розрахований правильно та у відповідності до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, йому проведена доплата до мінімального розміру пенсії за віком в сумі 302,91 гривні.

На його повторне звернення від 20.05.2016 року, ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області листом за №361Г-9 від 09.06.2016 року надано відповідь про відмову у перерахунку його пенсії.

Позивач ОСОБА_1 вважає такі дії ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області неправомірними, оскільки відповідач помилково вважає, що середня заробітна плата шахтаря, з якої повинна розраховуватись йому пенсія при набутті 15 років підземного стажу роботи станом на 01.12.2014 року становить 5905,09 гривень, тому його пенсія не може бути нижчою, ніж 80% від розрахованої ними суми у розмірі 4824,07 гривень, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати дії ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок його пенсії з 01 грудня 2014 року у відповідності до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з 80 % середнього заробітку шахтаря, яка розрахована у відповідності до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням показників середньомісячної заробітної плати по України станом на 2014 рік, але не менше трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, а також стягнути на його користь судові витрати судовий збір у сумі 551,21 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі ,посилаючись на підстави, викладені у письмових запереченнях проти позовних вимог (а.с.42), які в судовому засіданні підтримав у повному обсязі.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи та матеріали пенсійної справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступним підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.8 КАС України, передбачено, що суд також повинен керуватись принципом верховенства права, відповідно до якого, права та свободи людини, визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того згідно зі ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В Конституції закріплено норми, де передбачено, що не допускається звуження змісту та обсягу моїх прав і свобод, а пенсія для мене це основне джерело існування і вона не сплачується з вини органу, який її призначав, тобто з вини відповідача, в звязку з чим вона повинна сплачуватись без обмеження будь яким строком.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 ст.48 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Будь-яке конвенційне право передбачає ряд правомочності, тобто, що надаються особі відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод і Протоколів до неї в їх тлумаченні Європейським Судом з прав людини. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань стосовно окремих осіб, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань, а також звертав увагу на принцип відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої Держава не має права посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися і зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом і має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v.Home Office (Case 41/74 van Duyn v.Home Office). Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які мають право на отримання пенсії, Держава, таким чином, взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб, а не доводити їх до неможливості на повноцінне лікування, харчування і життя.

Тобто, між позивачем і Державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання Держави забезпечити державний соціальний захист громадян, які мають право на отримання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно ч.3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. В судовому засіданні судом встановлено, що з 08.12.2009 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, відповідно до ст.13 пункту «а» Закону України Про пенсійне забезпечення. При оформленні пенсії 08.12.2009 року за списком №1 страховий стаж ОСОБА_1 становив 31 рік 3 місяці 4 дні, з яких підземного стажу - 10 років 1 місяць 8 днів. Перебуваючи на пенсії, ОСОБА_1 по теперішній час продовжує працювати прохідником шахти «Експлутаційна» ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат». В грудні 2014 року позивач відпрацював 15 років підземного стажу шахтаря. З 01 грудня 2014 року ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області позивачу ОСОБА_1 був проведений перерахунок його пенсії, яка була підвищена до 4824,07 гривень.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнано відповідачем, а також підтверджено листуванням сторін у позасудовому порядку, яке міститься в матеріалах справи (а.с.12-15; 16-20). Шляхом листування сторони не вирішили спірні питання у позасудовому порядку. Позивач оспорює дії відповідача щодо відмови йому провести перерахунок його пенсії з 01 грудня 2014 року у відповідності до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з 80 % середнього заробітку шахтаря, яка розрахована у відповідності до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням показників середньомісячної заробітної плати по України станом саме на 2014 рік, але не менше трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

02.09.2008 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який набрав чинності з 16.09.2008 року.

Відповідно до ст.1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Як зазначено у статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок, встановлюється у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що для шахтарів законодавець передбачив не тільки особливий порядок виходу на пенсію, а й інші соціальні гарантії, до переліку яких входить пенсійне забеспечення.

До кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»та встановлені цимЗакономпільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Пунктом 2 статті 10 Прикінцевих положень цього Закону вказано, що дія статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.

Тобто законодавець, передбачивши вимоги ст.8 Закону вказав, що мінімальний розмір пенсії шахтаря, який відпрацював не менше 15 років на підземних роботах повинен бути у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму.

Аналогічне положення викладено у частині першій статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції Закону України від 25.06.2009 року № 1564-VІ), згідно якого мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри "прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність".

Тобто, статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» встановлено державну гарантію щодо мінімально допустимого розміру пенсії за віком в Україні для осіб на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» працівникам, зайнятим повний робочий день під землею і які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З моменту, коли особа відпрацювала 15 років на підземних роботах у неї виникає право на отримання пільг як шахтаря, тому вона може звернутись до пенсійного фонду для забезпечення їй умов, передбачених в статті 8 Закону, саме з цього моменту виникає право особи на пенсію шахтаря, яка повинна бути їй забезпечена.

Виходячи з положень зазначених норм та встановлених обставин, при визначенні розміру пенсії позивача, передбаченої статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", необхідно виходити з середньої заробітної плати шахтаря та прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, на момент набуття права на таку пенсію, тобто на грудень 2014 року, адже саме станом на грудень 2014 року позивач ОСОБА_1 відпрацював на підземних роботах понад 15 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є працюючим пенсіонером.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо дій відповідача при перерахунку пенсії працюючому пенсіонеру.

Як вбачається з листів ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області № 20/Г-9 від 07.05.2015 року, № 571/Г-1 від 29.07.2015 року, № 36/Г-9 від 09.06.2016 року (а.с.16-17,20,21) відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2014 року, згідно вимог ст.42Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та загальний розмір пенсії позивача з 01.05.2014 року, з урахуванням доплат, склав 4824,07 грн.

На момент перерахунку пенсії позивач ОСОБА_1 мав загальний страховий стаж 36 роки 2 місяців 4 дні, в тому числі на підземних роботах 15 років 5 днів (а.с. 28).

Тобто, після набуття позивачем необхідного стажу, відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у позивача виник обов'язок визначити розмір пенсії згідно приписів зазначеної норми.

В даному випадку відсутні підстави для застосування вимог ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як правовідносини, які виникли регулюються спеціальним Законом.

З положень зазначених норм та встановлених обставин вбачається, що при визначенні розміру пенсії позивача, передбаченої статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" необхідно виходити з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, на момент набуття права на таку пенсію, тобто на грудень 2014 року, адже саме у грудні 2014 ро року позивач відпрацював на підземних роботах понад 15 років.

Зокрема, правила частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV поширюються на випадки підвищення розміру пенсій у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму. У спорі, який виник, позивач просить перерахувати пенсію не тому, що збільшився прожитковий мінімум, а у зв'язку з тим, що він відпрацював на підземних роботах не менше як 15 років і такий факт мав місце у грудні 2014 році, а не в подальші роки, тому застосування прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, у поточному році є безпідставним.

Частиною 2 статті 40 вказаного Закону встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії. Перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням, зокрема страхового стажу, встановлено частиною 2 статті 42 зазначеного Закону.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1ст. 40 цього Закону.

Питання, пов'язані з перерахунком пенсії стосовно осіб, які продовжували працювати, врегульовані в частині 4 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в якій визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

За змістом ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 року. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Тобто, при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 як шахтаря, відповідач повинен був виходити із показників середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2012-2014 роки.

Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тобто, в законодавстві існує інше поняття та порядок розрахунку середньої заробітної плати, так обчислення середньої заробітної плати залежить від мети для якої це робиться і тому існує дві постанови Кабінету Міністрів України: «Про Порядок обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.95 року та «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за обовязковими державним соціальним страхуванням» № 1266 від 26.09.2001 року та Закон України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Положеннями ст.99 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64-67 цього Закону.

Як вбачається з положень ст.69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсій за віком або інвалідністю не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за заявою пенсіонера новий розмір пенсії виходячи з більш високого заробітку, який визначається за 2 роки роботи підряд після призначення пенсії відповідно до статей 64 - 67 цього Закону.

Тобто, враховуючи вимоги вищевказаних правових норм, ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області повинні були провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку середньої заробітної плати за останні два роки перед зверненням за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» регулюються відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Перерахунок пенсій у звязку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України та страхового стажу регулюється ч.4 ст.42 вищевказаного Закону, та передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніше, як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених пунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

За правилами, встановленими у статті 152 Конституції України, статті 73 Закону "Про Конституційний Суд України", положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність та не підлягають застосуванню. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що є неконституційними.

Скасовані зміни надавали можливість перераховувати пенсію із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми абзацу 3 частини 3 статті 42 Закону № 1058 доводить, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Тобто, положення частини першої статті 40 при перерахунку пенсії, застосовуються включно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є: Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року.

Незважаючи на прийняте Конституційним Судом Рішення, у підпункті 3 пункту 11 постанови від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" Кабінет Міністрів України фактично відтворив редакцію частини 4 статі 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визнана неконституційною: "У разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахування пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період, що настає після призначення пенсії, не підлягає виключенню згідно з абзацом третім частини першої статті 40 Закону".

Таким чином, питання визначення порядку і умов проведення перерахунку пенсій особам, які після її призначення продовжували працювати, регулюються нормою частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції від 9 липня 2003 року та положеннями постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Приписами частини 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови та порядок пенсійного забезпечення. У статті 5 цього Закону наголошується, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, як визначено в частині 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За наведених обставин, суд вважає, що на позивача розповсюджуються норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тобто в даному випадку наявні підстави для призначення пенсії в розмірі 80 відсотків від середнього заробітку шахтаря, враховуючи показники станом на 2014 рік.

У відповідності до вимог ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Оскільки стосовно ненарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії залишений без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду (а.с.70).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 28.09.2016 року в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 22 грудня 2015 року скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду щодо цієї частини позовних вимог; в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 01 грудня 2014 року по 21 грудня 2015 року ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 28.09.2016 року залишено без змін (а.с.84-85).

Враховуючи викладене, вимоги ОСОБА_1 щодо захисту його порушених прав та законних інтересів підлягають розгляду судом за позовними вимогами в межах шестимісячного строку, за період починаючи з 22 грудня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність поновлення порушених прав позивача ОСОБА_1 шляхом визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку його пенсії у розмірах, передбачених вимогами Закону України «Про підвищення шахтарської праці», з використанням його середньої заробітної плати як шахтаря та зобов'язати ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Василівському районі Запорізької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до положень ст.8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи з 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, яка розрахована у відповідність до ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із врахуванням показників середньомісячної заробітної плати по Україні станом на 2014 рік, починаючи з 22 грудня 2015 року, в межах шестимісячного строку, з урахуванням ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі до ч.1, п.1 ч.3 ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До них належать й витрати на правову допомогу.

Відповідно до оригіналу квитанції, яка міститься в матеріалах справи (а.с.1), позивачем документально підтверджено сплату судового збору при предявленні позову до суду, а саме: позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн. на рахунок Державного бюджету. Отже, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1000 грн., оскільки відповідно до положень ч.1 статті 90 КАС України витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за Договором, несуть сторони, тому в цій частині заявлених позовних вимог суд вважає необхідним відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.46,58,64,124 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці", Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 3, 6, 11, 51, 71, 87, 90, 94, 99, 105, 157, 161-163, 167, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Василівському районі Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії у розмірах, передбачених вимогами Закону України «Про підвищення шахтарської праці», з використанням його середньої заробітної плати як шахтаря.

Зобов'язати ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Василівському районі Запорізької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці», статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи з 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, яка розрахована у відповідність до статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із врахуванням показників середньомісячної заробітної плати по Україні станом на 2014 рік, починаючи з 22 грудня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійка за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати проголошення постанови.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5