Справа № 9728/09/2170
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2010-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2010 р. 15 год.23 хв.Справа № 2-а-9728/09/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1, представника позивача: ОСОБА_2, представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного підприємця ОСОБА_1

до ОСОБА_6 - головного державного ревізор-інспектора ДПА України в Херсонській області, ОСОБА_7 - головного державного ревізор-інспектора ДПА України в Херсонській області, Державної податкової адміністрації у Херсонській області, Державної податкової інспекції у м. Херсоні

про захист порушених прав,

встановив:

Предметом даного адміністративного позову є вимоги ОСОБА_1 (м. Херсон) до головних державних податкових ревізорів - інспекторів Державної податкової інспекції у Херсонській області ОСОБА_7, ОСОБА_6, Державної податкової адміністрації у Херсонській області, Державної податкової інспекції у м. Херсоні про захист порушених прав будь - яким способом на розсуд суду. У заяві про зміну позовних вимог позивач зазначає, що ДПА у Херсонській області порушила її права, визначені статтями 30, 32, 41, 42, 55, 57 Конституції України, ст. 31 Закону України "Про інформацію", ст. 11-2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", посадові особи ДПА у Херсонській області порушили права позивача, визначені статтями 30, 32, 41, 42, 55, 57 Конституції України, ст. 11-2 Закону "Про державну податкову службу в Україні". ДПІ у м. Херсоні порушила права позивача, які встановлені статтями 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 32, 59 Конституції України, ст. 31 Закону України "Про інформацію". Позивач посилається на те, що порушення прав здійснено за наступних обставин: 21 травня 2007 року посадовими особами Державної податкової служби України ОСОБА_7, ОСОБА_6 було складено акт перевірки № 21220350/0235/225 від 21.05.07, яким стверджується, що було проведено перевірку господарської діяльності ПП ОСОБА_1 Згідно ст. 32 Конституції України встановлено законодавчу заборону на збір конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, передбачених Законом. Тобто, встановлено заборону на негласний збір інформації про особу. На виконання цієї норми Конституції України ст. 31 Закону "Про інформацію" визначила право особи знати у період збирання інформації, які відомості про них і з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються. Також ст. 11-2 Закону "Про державну податкову службу в Україні заборонено розпочинати будь - яку перевірку без надання особі інформації передбаченої цією статтею, шляхом вручення під розпис направлення на перевірку ПП ОСОБА_1 Якщо відповідно акту було здійснено перевірку приватної господарської діяльності ПП ОСОБА_1 (збір інформації про приватну діяльність), то такою перевіркою порушені вище зазначені права ОСОБА_1, так як проведення перевірки відбулося без згоди та за відсутності самого приватного підприємця.

Ст. 11-2 Закону "Про державну податкову службу в Україні" визначила право суб'єкта господарювання не допускати посадових осіб до проведення перевірки. Ця норма також міститься в ст. 5 Закону "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності", який визначив засадні положення здійснення державного нагляду (контролю), виконання яких є обов'язковим для будь - якого державного органу, який здійснює діяльність з державного нагляду (контролю), визначила право особи недопустити до проведення перевірки посадових осіб органу контролю, якщо особі про проведення перевірки не надіслане повідомлення про планову перевірку. Проведення перевірки без присутності позивача не надало останньому можливості реалізувати своє законне право. Ст. 10 цього Закону визначило права особи при здійснені державного нагляду, а саме - перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення і одержувати копії посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: - він здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності проведення заходів державного нагляду (контролю), передбачених законом; - посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю); вимагати нерозголошення інформації, що є комерційною таємницею суб'єкта господарювання; одержувати та знайомитися з актами державного нагляду (контролю); надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта органу державного нагляду (контролю); оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб. Всі ці права, за виключенням останнього пункту, були порушені ДПА в Херсонській області та її посадовими особами, які здійснювали перевірку. Порушення прав ПП ОСОБА_1 здійснено шляхом порушення вимог ст. 30, 32, 41, 57, 59 Конституції України, та ст. 11-2 Закону "Про державну податкову службу в Україні".

Також при прийнятті рішення про застосування адміністративно - господарських санкцій від 29 травня 2007 року № НОМЕР_1 порушено право ПП ОСОБА_1 визначене ст. 57, 59 Конституції України - це право знати свої права та обов'язки, право на правову допомогу та ст. 31 Закону "Про інформацію" - права доступу до інформації про них, зібрану державним органом, заперечувати її правильність, повноту, доречність тощо. Рішення прийнято без участі позивача.

Такі дії державних органів та посадових осіб, здійснені з порушенням прав особи, не можуть мати юридичних наслідків, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України. Позивач та його представник просять задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - головні державні податкові ревізори - інспектори ДПА у Херсонській області, в судове засідання не прибули, представник ДПА у Херсонській області надав накази від 18.07.07 про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за власним бажанням. Отже, вони не можуть бути відповідачами по справі.

ДПА у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує, в письмових запереченнях посилається на те, що позивач посилається на норми Закону "Про державну податкову службу в Україні", який в спірних відносинах є загальним, перевагу ж в даному випадку має спеціальний Закон "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Закон про РРО не пов'язаний зі сплатою та нарахуванням податків, зборів (обов'язкових платежів) і не входить до системи оподаткуваня. Статтями 15 та 16 цього Закону про РРО встановлено, що контроль за додержання суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Статтею 11-1 Закону "Про державну податкову службу в Україні" також передбачено підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок, але положення цієї статті регулюють перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, умови допуску до таких перевірок визначені ст. 11-2 Закону "Про державну податкову службу в Україні". Відповідач зазначає, що при проведенні планових перевірок стосовно додержання порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги) Закон про РРО не вимагав та не вимагає надсилання суб'єкту господарювання повідомлення про майбутню перевірку за 10 днів. Підставність проведення перевіряючими контрольної функції за розрахунковою операцією на місці проведення розрахунків у магазині, який належить приватному підприємцю ОСОБА_1, підтверджується наданням затвердженого головою ДПА у Херсонській області графіка перевірок суб'єктів підприємницької діяльності на травень 2007 року, який є в даному випадку рішенням на проведення планової перевірки за здійсненням розрахункової операції на місці проведення розрахунків відповідно до ст. 15 Закону № 265, де в переліку зазначено приватного підприємця ОСОБА_1 та копій направлень на перевірку щодо контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг № 57/235 та № 59/235 від 16.05.07р. виданих ГДПРІ ОСОБА_6 та ГДПРІ ОСОБА_7

ДПА у Херсонській області вважає неправильним посилання позивача на приписи ст. 2 Закону "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки його дія поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, і не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні контролю за дотриманням бюджетного законодавства та використанням державного та комунального майна, банківського і страхового нагляду, інших видів спеціального державного контролю за діяльністю суб'єктів господарювання на ринку фінпослуг, держконтролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, а також: оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя. Застосування цього Закону органами ДПС при здійсненні податкового контролю не узгоджується зі ст. 6, 8 19 Конституції України, де визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ст. 8 Господарського кодексу України органи державної податкової служби не є суб'єктами господарювання, а здійснення органами державної податкової служби заходів податкового контролю за своїм змістом не можє ототожнюватись із процесом управління господарською діяльністю.

Представник ДПА просить відмовити в задоволенні позову.

ДПІ у м. Херсоні просить відмовити в задоволенні позову за аналогічних підстав. У письмових запереченнях вказує на те, що відповідно до пункту 1 частини І статті 8 Закону "Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, а також роботу, пов'язану із проведенням боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстр імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; застосуванням у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій суб'єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 даного Закону здійснення такого контролю віднесено до прав органів державної податкової служби. Безпосередньо правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій визначені Законом "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 1 червня 2001 року № 1776-ІІІ, а не Законом "Про державну податкову службу в Україні". Згідно до частини 7 статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" вважаються позаплановими. З цього приводу відповідач зазначає, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових, так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення. У зв'язку з цим слідує висновок про урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону. При цьому, віднесення до позапланових - перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", не означає, необхідність застосування названих вище підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, оскільки за текстом цієї статті, як зазначено вище, підстав для проведення позапланових перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обов'язкових платежів). Відповідач констатує помилковість думки позивача про необхідність здійснення перевірок податковими органами, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", із дотриманням порядку та підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону "Про державну податкову службу в Україні". Відповідно до ст. 11 - 2 Закону "Про державну податкову службу в Україні" посадові особи ДПА вийшли на планову перевірку позивача, та предявили направлення на перевірку, оформлене відповідно до вимог законодавства. Представник ДПІ просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

За змістом статті 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно до визначення наданого у пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий характер та на нього поширюється сфера дії Кодексу адміністративного судочинства України.

21 травня 2007 року головні державні податкові ревізори-інспектори ДПА у Херсонській області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідно до графіку перевірок на травень 2007 року провели планову перевірку щодо контролю за дотриманням вимог чинного законодавства, яке регулює розрахункові операції у сфері готівкового та безготівкового обігу, приватним підприємцем ОСОБА_1 в магазині, розташованому за адресою Херсонська область, Голопристанський район, с. Кохани, вул. Лісна, 17, в присутності продавця ОСОБА_8 була проведена розрахункова операція на суму 10 грн. 75 коп.: придбана пляшка горілки "Неміров", сигарети "Бонд", сигарети "Прилуки". Направлення на проведення планової перевірки № 57/235. 59/235 були пред'явлені продавцю, про що свідчить її підпис в направленнях та факт допущення посадових осіб ДПА до перевірки. Інспектора ДПА виявили на місці проведення розрахунків готівкових коштів у розмірі 777,20 грн., тоді як згідно денного звіту в касі повинно було знаходитись 73,30 грн., невідповідність склала 703 грн. 20 коп., також виявлено відсутність п'яти фіскальних звітних чеків в книзі обліку розрахункових операцій. Акт перевірки підписаний продавцем із зауваженням про те, що Z-звіти утрачені не на її зміні. Також до акту перевірки складено два описи наявних готівкових коштів на суму 92 грн. 20 коп. та на суму 685 грн., завірені ОСОБА_8, Х-звіт. Копія акту перевірки була залишена матеріально відповідальній особі позивача.

Відповідно до п. 13 статті 3 Закону № 265-ВР, при продажу товарів (наданню послуг) в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг за готівкові кошти, суб'єкти підприємницької діяльності (юридичні та фізичні особи) зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків є порушенням п.13 ст. 3 Закону про РРО, відповідальність за дане порушення передбачена ст.22 Закону України - у п'ятикратному розмірі суми на яку виявлено невідповідність. За висновками перевірки ДПІ у м. Херсоні, на обліку якої знаходиться як платник податків приватний підприємець, прийнято рішення № НОМЕР_1 від 29.05.07 про застосування 3859 грн. 50 коп. штрафних санкцій за порушення пп. 9, 13 ст. 3 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на підставі п. 4 ст. 17, ст. 22 Закону про РРО, в тому числі 3519 грн. 50 коп. за невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, 340 грн. за не зберігання фіскальних звітних чеків. Рішення отримано приватним підприємцем 08.06.07.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що торгує підакцизними товарами, в магазині, крім нього, здійснював торгівлю інший суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_9, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування. Посадові особи ДПА при підрахунку готівки змішали дві каси підприємців. Позивач зазначає, що щоденна сума 777 грн. 20 коп. виручки завелика для його відділу порівняно з іншими днями, що можна перевірити по Книзі обліку розрахункових операцій.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що працює продавцем у ПП ОСОБА_1 21.05.07 у зв'язку з тим, що магазин закривався, крім неї, не було іншого продавця - ОСОБА_9 На прохання двох молодих чоловіків, які в подальшому виявились інспекторами ДПА, відпустила їм товар з відділу позивача. Підтвердила факт здійснення перевірки 21 травня 2007 року, але пояснила, що після перерахування каси ПП ОСОБА_1, де було близько 90 грн. посадові особи ДПС запропонували перерахувати касу приватного підприємця ОСОБА_9, що вона зробила, склавши два різних описів готівкових коштів. Крім того, ОСОБА_8 пояснила, що акт підписала, не читаючи його змісту, оскільки інспектора їй пояснили, що ніяких грубих порушень вони не знайшли, зауваження в акті написала так як їй запропонували посадові особи ДПА, бо розхвилювалась.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основні засади функціонування та діяльності державної податкової інспекції визначені Законом України "Про державну податкову службу в Україні".

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за: додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку. Контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України, яким є, насамперед, Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". У відповідності до сьомої частини статті 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням суду. Згідно з преамбулою Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. У питаннях застосування РРО Закон про РРО є спеціальним. Отже, інші акти законодавства, у тому числі й Закон "Про державну податкову службу в України", застосовуються тільки в частині, не врегульованій Законом про РРО.

Закон про РРО не регламентує детальний порядок проведення планової перевірки таких суб'єктів підприємницької діяльності, як позивач, зазначаючи, що планові або позапланові перевірки здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Частиною восьмою статті 11-1 встановлено, що позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом. У відповідності до положень статті 11-2 Закону посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими Законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки. Ці вимоги пред'являються при проведенні перевірки сплати податків, а в даному випадку проводилась планова перевірка дотримання приватним підприємцем вимог Закону про РРО. Посилання позивача на неповідомлення за 10 днів про проведення перевірки також не ґрунтується на приписах Закону, оскільки такі вимоги пред'являються до планових перевірок сплати податків, оскільки платнику необхідно підготувати відповідні документи для проведення перевірки. При проведенні перевірки дотримання вимог закону про РРО суб'єкту не треба готуватися до такої перевірки. При попередньому надісланні повідомлення про перевірку втрачався би сенс самої перевірки, отже, приватний підприємець був попереджений про перевірку. Крім того, суд приймає до уваги, що ревізорів було допущено до перевірки матеріально відповідальною особою позивача, наданий журнал реєстрації перевірок, що свідчить про відсутність будь-яких сумнівів в наявності повноважень на проведення перевірки, тому така перевірка вважатиметься легітимною. Відсутність приватного підприємця при проведенні перевірки не позбавляє податківців права проводити перевірку дотримання вимог Закону про РРО та інших Законів, оскільки магазин у відсутність приватного підприємця працював, торгівля підакцизними товарами здійснювалась, отже, матеріально відповідальна особа приватного підприємця повинна були дотримуватись діючого в цей сфері законодавства, в тому числі Закону про РРО. Позивач не довів суду факту незаконного проникнення ревізорів - інспекторів до магазину проти його волі; незаконного проведення перевірки або вчинення інших дій, що порушують недоторканність житла або іншого володіння позивача.

Всі факти порушення норм Закону про РРО, інших нормативно-правових актів, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби, оформляються актом перевірки, в якому викладається зміст порушення з посиланням на норми законодавчих актів та вказуються конкретні статті та пункти. Акт перевірки порядку застосування РРО, розрахункових книг, КОРО, наявності торгових патентів та інших питань повинен бути оформлений у відповідності до норм наказу ДПА України № 327 від 10 серпня 2005 р. "Про порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердж. наказом ДПА України від 17 березня 2001 року № 110, та Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердж. наказом ДПА України від 21.06.2001 № 253.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Статтею 2 Закону України України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що місце проведення розрахунків це місце, де здійснюються розрахунки з покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО. Суд вважає, що належних доказів знаходження на місці проведення розрахунків суми 777 грн. 20 коп., немає. Суду надано на огляд два описи готівкових коштів, в одному зазначено, що ОСОБА_8 підтверджує наявність на місці проведення розрахунків на господарській одиниці ПП Скачкова 92 грн. 20 коп., в іншому описі на суму 685 грн. не зазначено, що готівкові кошти в сумі 685 грн. знаходились на місці проведення розрахунків позивача. Свідчення продавця в судовому засіданні підтверджують факт складання двох описів готівкових коштів, які належали двом приватним підприємцям, і змішувати грошові кошти перевіряючі посадові особи не мали підстав. В акті перевірки, який підписала продавець, щодо готівкових коштів відсутні її зауваження, отже, це також підтверджує ту обставину, що продавець не зрозуміла, що посадові особи ДПА склали разом грошові кошти двох кас.

На підставі викладеного, суд вважає недоведеним факт невідповідності грошових коштів на місці проведення розрахунків позивача в сумі 703 грн. 90 коп. Фактично сума невідповідності становить (92,20 грн. 73,30 грн. = 18,90 грн.), штраф за дане порушення має складати 94 грн. 50 коп. Що стосується іншого порушення, суд приймає до уваги, що позивач не оскаржує факту відсутності фіскальних звітних чеків, отже, суд вважає обґрунтованим застосування відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн., яка була застосована згідно з п.6 ст.17 Закону України про РРО, усього обґрунтованим є застосування штрафу в сумі 434,50 коп.

Посилання позивача на норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суд не приймає до уваги, оскільки згідно зі ст. 2 дія цього Закону поширюється на відносини пов'язані у сфері господарської діяльності. Відповідно до п. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Суд вважає, що дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не розповсюджується на відносини, які виникають при здійсненні контролю за дотриманням суб'єктом господарювання законодавства у сфері розрахункових операцій. В Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" відсутні положення, які прямо виключають поширення дії зазначеного Закону на відносини, що виникають під час здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства. Але, контролюючим органом є органи ДПС, статус яких її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України "Про державну податкову службу в Україні". Отже, порядок здійснення органами ДПС своїх функцій, в тому числі щодо контролю за дотриманням Закону про РРО, визначається, насамперед, Законом України "Про державну податкову службу в Україні". Відносини в процесі проведення перевірки РРО не належать до сфери господарської діяльності, а є відносинами, що виникають у сфері управління. Тому правове регулювання цих відносин здійснюється спеціальним законодавством, і зокрема, Законами України "Про РРО", "Про державну податкову службу в Україні".

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судом визнається, що позивачем у позовній заяві не були наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами, які б свідчили про порушення прав позивача, передбачених ст. ст. 30, 32, 32, 41, 42, 55, 57, 59 Конституції України, ст. 31 Закону України "Про інформацію", ст. 11-2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", статтею 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішення ДПІ від 29.05.07 № НОМЕР_1 визнається судом нечинним в частині застосування штрафної санкції в сумі 3425 грн. (3859,50 грн. - 434,50 коп.). В решті вимог суд відмовляє, оскільки не встановлено факту порушення інших прав позивача, адже судовому захисту підлягає тільки порушене право.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивні частини постанови, та повідомлено про день і час виготовлення постанови в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково. Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 29.05.07 № НОМЕР_1 в частині застосування до приватного підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 3425 гн.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 лютого 2010 р..

Суддя Хом'якова В.В.