Справа № 405/6347/15-а (2-а/405/291/15)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2016 рокусправа № 405/6347/15-а (2-а/405/291/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів» на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року

у адміністративній справі № 405/6347/15-а (2-а/405/291/15) за позовом громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів» до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, та третіх осіб: ФОП ОСОБА_1, ПП «УкрАвтоІнвест», ПП «Олікс», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс», ФОП ОСОБА_3, КТ «Автолегіон-ОСОБА_7.», ПП «Автобаз - Кіровоград», ПП «Паритет Сервіс» про визнання протиправним та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року відмовлено у задоволені адміністративного позову громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів» стосовно визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 112 від 05.03.2015 року «Про погодження вартості разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування м. Кіровограда», та рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 219 від 07.04.2015 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 05.03.2015 року № 112 «Про погодження вартості разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування м. Кіровограда».

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем по справі з підстав порушення норм матеріального права, неправильного встановлення фактичних обставин та не врахування доводів позивача, що у сукупності призвело до постановлення незаконного рішення у цій справі, яке просить скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позову громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів» в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі помилково виходив з того, що оскаржувані рішення відповідача не є регуляторними актами, тому при їх прийнятті не слід було керуватися приписами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», що суперечить статті 1 цього Закону та правовим позиціям Конституційного Суду України, що наведені в пункті 4 рішення № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. у справі № 1-9/2009 відповідно до якого до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Оскільки оскаржуваними рішеннями встановлюються тарифи на проїзд у громадському транспорті, ці рішення поширюють свою дію на суспільні відносини, що виникають у межах міста Кіровограда, а дія цих рішень є триваючою у часі, позивач вважає, що оскаржувані рішення відповідача за своєю правовою природою є нормативно-правовими актами якими регулюються публічні правовідносини.

Відповідач в письмових запереченнях проти апеляційної скарги вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки оскаржувані позивачем у цій справі рішення виконкому в дійсності не є регуляторними актами або іншими офіційними письмовими документами в розумінні Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", оскільки не встановлюють, не змінюють та не скасовують норми права, а кількість перевізників яким погоджується граничний тариф на перевезення є визначеним, що спростовує твердження позивача про невизначене коло осіб, на яке поширюється дія прийнятих виконавчим комітетом рішень.

В письмових запереченнях відповідача проти апеляційної скарги також вказується на те, що оскаржувані позивачем у цій справі рішення виконкому були прийняті у відповідності до вимог пп.2 п. «а» ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і ст.10 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто, в межах повноважень відповідача та в порядку визначеному Методикою розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 17.11.2009 №1175, з урахуванням здійснених місцевими суб'єктами господарської діяльності у сфері надання послуг з перевезення пасажирів на міських автобусних і тролейбусному маршрутах розрахунків економічно обґрунтованих тарифів на послуги з перевезення пасажирів, які покривають витрати з надання цих послуг та забезпечують технічний розвиток автотранспортних підприємств. За вказаних обставин просить залишити апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних доводів, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Предметом оскарження у цій справі є рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради: від 05.03.2015 року № 112 «Про погодження вартості разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування м. Кіровограда», яким визначено тарифи на проїзд в громадському транспорті в сумі 4,50 грн., окрім маршрутів № 46, 103, 126-а, де встановлено тариф 3,50 грн. та маршруту № 130, де встановлено тариф 4 грн.; а також за № 219 від 07.04.2015 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 05.03.2015 року № 112 «Про погодження вартості разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування м. Кіровограда», відповідно до якого було визнано таким, що втратив чинність пункт 1; з пункту 2 виключено слова: «№ 46 «сел. Гірниче - площа Богдана Хмельницького» (перевізник ТОВ «Кіровоград-Євро Транс»), № 126-а «Центральний ринок - вул.Урицького» (перевізник ФОП ОСОБА_2), № 130 «Центральний ринок - облонкодиспансер» (перевізник ТОВ ««Кіровоград-Євро Транс») - 4,00 грн.». Згідно з цим рішенням було погоджено вартість разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування м. Кіровограда:1) для ПП «Укравтоінвест», КТ «Автолегіон - ОСОБА_6.», ПП «Паритет Сервіс», ПП «Автобаз - Кіровоград», ФОП ОСОБА_1, що працюють у режимі маршрутного таксі, у розмірі 3, 50 грн.; 2) для ПП «ОЛІКС», маршрути № 1 - ц (Центральний), 3, 15, 21, 44, 108 - 3,50 грн., маршрут № 27 - 3, 00 грн.; 3) для ФОП «ОСОБА_3., маршрут № 274, у режимі маршрутного таксі - 4,00 грн. Крім того, у відповідності до п. З рішення № 219 від 07.04. 2015 року, погоджено вартість разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування, що працюють у звичайному режимі руху, для ТОВ «Кіровоград-Євро Транс»), маршрут № 46 у розмірі 2, 50 грн., № 130 - 3,00 грн., ФОП ОСОБА_2, маршрут № 126 - а - 3,00 грн. Цим же рішенням (п.4) управлінню розвитку транспорту та зв'язку Кіровоградської міської ради доручено внести зміни до договорів на регулярні перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м. Кіровограді, укладених з КТ «Автолегіон - ОСОБА_6.», ПП «Укравтоінвест», ПП «Автобаз - Кіровоград», ПП «Паритет Сервіс», ПП «ОЛІКС», ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП «Баркарем» С.М., ТОВ ««Кіровоград-Євро Транс») в частині визначення тарифу на перевезення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 05.03.2015 року № 112 «Про погодження вартості разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування м. Кіровограда» та від 05.03.2015 року № 219 «Про погодження вартості разового проїзду одного пасажира на міських автобусних маршрутах загального користування" - впливають на права та інтереси виключного кола осіб та відповідно не мають ознаків регуляторного акту в розумінні ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Вирішуючи спір у цій справі, судом першої інстанції правильно було узято до уваги положення ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» відповідно якої встановлено, що регуляторний акт - це: прийнятий повноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; та прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

На підставі правового аналізу зазначених вище положень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» № 1160-IV (далі - Закон № 1160-IV), з урахуванням змісту рішень Конституційного Суду України 1-9/2009 та № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані у цій справі позивачем рішення виконкому не є регуляторними актами або іншими офіційними письмовими документами, оскільки ними не встановлюються, не змінюються та не скасовуються норми права, а кількість перевізників яким погоджується граничний тариф на перевезення є визначеним, що спростовує твердження позивача про невизначене коло осіб, на яке поширюється дія прийнятих виконавчим комітетом рішень, та відповідно свідчить про відсутність підстав для застосування у цій справі положень ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судова колегія в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до статті 3 закону № 1160-IV чітко визначено, що його дія не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям актів, що містять індивідуально-конкретні приписи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначеними в рішенні виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 219 від 07.04.2015 року суб'єктами господарської діяльності: ПП «Укравтоінвест», КТ «Автолегіон - ОСОБА_6.», ПП «Паритет Сервіс», ПП «Автобаз - Кіровоград», ФОП ОСОБА_1, ФОП «ОСОБА_3., що працюють у режимі маршрутного таксі; ПП «ОЛІКС», ТОВ «Кіровоград-Євро Транс», ФОП ОСОБА_2, що працюють у звичайному режимі руху на міських автобусних маршрутах загального користування - було самостійно розроблено, економічно обґрунтовано та надано тарифи на погодження до Виконкому згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.5-83 т.2), а виконкомом оскаржуваними рішеннями у цій справі лише погоджено тарифи відповідно до підпункту 2 пункту "а" статті 28 Закону України від 21 травня 2005 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" у зв'язку з тим, що зазначені вище суб'єкти господарювання не належить до підприємств комунальної власності, з яким тарифи не погоджуються, а встановлюються. У зв'язку з погодження тарифів спірними рішеннями по цій справі, між Управлінням розвитку транспорту та зв'язку Кіровоградської міської ради з однієї сторони та переліченими в рішенні виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 219 від 07.04.2015 року суб'єктами господарської діяльності з другої сторони, були укладені відповідні Договори та Додаткові договори на регулярні перевезення пасажирів (копії яких долучено до матеріалів справи), що узгоджується з положеннями ст.18, пп.2 п. «а» ст.28, ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.10, ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.167, ч.1 та ч.2 ст.632 Цивільного кодексу України.

Аналіз вищенаведеного дає підстави вважати, що оскаржувані позивачем у цій справі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради - це не регуляторні акти, так як не є нормативно-правовими актами, які спрямовані на регулювання суспільних відносин, що містять норми права, мають не персоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, а тому на них не поширюються вимоги статті 12 і інших положень Закону № 1160-IV.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що відповідач по цій справі приймаючи рішення № 112 від 05.03.2015 року та № 219 від 07.04.2015 року - діяв в межах своїх повноважень, на підставі закону та з дотриманням інших передбачених ст.2 КАСУ критерій правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень, що свідчить про законність та обґрунтованість і відповідність вимогам чинного законодавства цих рішень відповідача, які повністю також кореспондуються з вимогами частини 2 статті 19 Конституції України.

Оскільки відповідачем по справі на виконання вимог, передбачених ч.2 ст.71 КАС України, як суб'єктом владних повноважень, під час апеляційного перегляду даної справи повністю підтверджено правомірність своїх рішень, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстави для задоволення апеляційних вимог позивача та для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу громадської організації «Центр співпраці та підтримки міжнародних проектів» - залишити без задоволення

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник