Справа № 815/403/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/403/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради про визнання протиправними дій, та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради щодо відмови у наданні інформації за запитом №Ч-25 від 13.12.2016р., зобов'язати Виконавчий комітет Прилиманської сільської ради упродовж п'яти робочих днів надати інформацію (документи) в повному обсязі згідно з запитом №Ч-25 від 13.12.2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Виконавчий комітет Прилиманської сільської ради є розпорядником запитуваної ОСОБА_1 публічної інформації.

Відповідач - Виконавчий комітет Прилиманської сільської ради, з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (вхід.№ЕП/544/17 від 08.02.2017р.), наголошуючи, зокрема, що приписами чинного законодавства на орган місцевого самоврядування не покладено обов'язку щодо надання запитуваної позивачем інформації.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання (вхід.№4207/17 від 13.02.2017р.) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області із Запитом на отримання публічної інформації від 13.12.2016р. №Ч-25, у якому виклав прохання надати йому повну, точну, достовірну інформацію про перелік вільних земельних ділянок комунальної або державної власності, які ще не надані у власність або користування, в межах Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Також, в означеному Запиті на отримання публічної інформації від 13.12.2016р. №Ч-25 позивачем зазначено, що у разі наявності вільних земельних ділянок, заявнику - ОСОБА_1 необхідно надати візуалізацію (графічні матеріали, викопіювання) про місце знаходження зазначених земельних ділянок, та їх орієнтовну площу, а у разі відсутності вільних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в межах Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області - повну, точну, достовірну інформацію яка підтверджує відсутність вільних земельних ділянок державної та/або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (рішення сесії сільської ради, викопіювання, або інші документи, які підтверджують відсутність вільних ділянок).

Судом з"ясовано, що за результатами розгляду вищевказаного Запиту на отримання публічної інформації від 13.12.2016р. №Ч-25, Виконавчим комітетом Прилиманської сільської ради на ім"я ОСОБА_1 надіслано Лист «Про результати розгляду запиту на отримання публічної інформації» від 14.12.2016р. №649/02-15, за підписом в.о. сільського голови ОСОБА_3, яким відмовлено в наданні заявнику доступу до публічної інформації з огляду на те, що в с.Прилиманське відсутні детальні плани територій, зонування земель житлової та громадської забудови, земель сільськогосподарського та рекреаційного призначення, а тому Прилиманська сільська рада Овідіопольського району не володіє інформацією про наявність (перелік) усіх вільних земельних ділянок комунальної власності, у межах населеного пункту, житлової та громадської забудови, земель сільськогосподарського та рекреаційного призначення не наданих у власність або користування.

Не погодившись з означеним Листом Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради від 14.12.2016р. №649/02-15 «Про результати розгляду запиту на отримання публічної інформації», позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради щодо відмови у наданні інформації за запитом №Ч-25 від 13.12.2016р., зобов'язання Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради упродовж п'яти робочих днів надати інформацію (документи) в повному обсязі згідно з запитом №Ч-25 від 13.12.2016р., є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011року №2939-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про доступ до публічної інформацію" метою даного Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації

Відповідно до ст.3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформацію" передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформацію" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону України "Про доступ до публічної інформацію" передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформацію" розпорядники інформації, у тому числі, зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно зі ст.21 Закону України "Про доступ до публічної інформацію" інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом з"ясовано, що ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" містить вичерпний перелік випадків, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997року №280/97-ВР (зі змінами та доповненнями) відповідно до статті 33 якого до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Згідно з ч.5 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що саме вказані органи згідно з їхньою компетенцією зобов'язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Означена правова позиція з даного питання висловлена Пленумом Вищого адміністративного суду України у Постанові №10 від 29 вересня 2016року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації». Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015року у справі №К/800/41032/14, від 22.07.2015року у справі №К/800/41647/14.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до чинного законодавства України виконавчий орган місцевого самоврядування - створюваний представницьким органом місцевого самоврядування орган, що є підконтрольним і підзвітним відповідній раді, а з питань здійснення делегованих йому повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідному органу виконавчої влади.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад в Україні є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Таким чином, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання відповідача - Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради на те, що сільська рада не уповноважена, та не зобов'язана займатися пошуком земельних ділянок на території відповідного населеного пункту, оскільки, у даному випадку, позивач - ОСОБА_1 звертаючись до органу місцевого самоврядування із Запитом на отримання публічної інформації №Ч-25 від 13.12.2016р. виклав прохання надати йому повну, точну, достовірну інформацію про перелік вільних земельних ділянок комунальної або державної власності, які ще не надані у власність або користування, в межах Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та в жодному разі не здійснювати пошук чи формування відповідного реєстру таких земельних ділянок.

Також, суд вважає безпідставними посилання відповідача - Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради на те, що в с.Прилиманське відсутні детальні плани територій, плани зонування земель житлової та громадської забудови, земель сільськогосподарського та рекреаційного призначення, оскільки орган місцевого самоврядування або ж його виконавчий орган є розпорядником запитуваної позивачем публічної інформації.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що фактично до повноваження сільської, селищної ради відносяться земельні питання.

При цьому, ведення та/або створення окремої статистичної довідки (або аналітику), або перелік рішень тощо, в яких відображається інформація щодо кількості прийнятих рішень із зазначенням змісту такого рішення (про передачу земельних ділянок у власність або відмову), на думку суду, не можливо ототожнювати з обов'язком органу місцевого самоврядування володіти інформацією про земельні ділянки комунальної і державної форм власності не надані у користування, що можуть бути використані під забудову та обслуговування житлового будинку.

У даному випадку, суд виходить із того, чи є відповідна сільська рада розпорядником запитуваної інформації, в тому числі й після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що Виконавчий комітет Прилиманської сільської ради є розпорядником запитуваної інформації, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради щодо відмови у наданні інформації за запитом №Ч-25 від 13.12.2016р., зобов'язання Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради упродовж п'яти робочих днів надати інформацію (документи) в повному обсязі згідно з запитом №Ч-25 від 13.12.2016р.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні інформації за запитом №Ч-25 від 13.12.2016р., зобов'язання упродовж п'яти робочих днів надати інформацію (документи) в повному обсязі згідно з запитом №Ч-25 від 13.12.2016р. задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Прилиманської сільської ради щодо відмови у наданні інформації за запитом №Ч-25 від 13.12.2016р.

3. Зобов'язати Виконавчий комітет Прилиманської сільської ради упродовж п'яти робочих днів надати інформацію (документи) в повному обсязі згідно з запитом №Ч-25 від 13.12.2016р.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.