Справа № 826/11018/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мамчура Я.С. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи: Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Златобанк» про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи: Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Златобанк» про визнання протиправними дій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року клопотання про залишення позовної заяви задоволено; позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

10 лютого 2017 року до Київського апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» надійшло клопотання про оголошення перерви у розгляді справи, у зв'язку з участю представника позивача в судових засіданнях призначених в Господарському суді Одеської області на цю ж дату.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання позивача про оголошення перерви у розгляді справи не підлягає задоволенню, оскільки таке відкладення може призвести до затягування строків розгляду справи, та, як наслідок, вчинення таких дій - порушення судом норм процесуального права.

Крім цього, згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи - Національного банку України, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення з адміністративним позовом до суду та не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду, а наведені обставини не є поважними причинами пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, виходячи з приписів частини другої та третьої ст. 99 КАС України, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто, порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, визначальним для можливості отримання судового захисту суб'єктивного права є з'ясування моменту початку перебігу строку звернення до суду.

Зі змісту Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Разом з тим, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась із адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом спору в даній справі є оскарження внесення записів реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (правонаступником якого є Державне підприємство «Національні інформаційні системи») щодо внесення записів від 07.03.2014р. та 11.04.2014р.

При цьому, з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 18 липня 2016 року.

В обґрунтування пропуску строку, позивач зазначав, що строк звернення до суду з позовом пропущено ним з поважних причин, оскільки про порушене право він дізнався після прийняття Київським апеляційним господарським судом постанови від 10 травня 2016 року у справі № 910/9668/15 за результатами розгляду заяви ТОВ «ФК «Фактор Плюс» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 15 червня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2015 року Господарським судом міста Києва у справі № 910/9668/15 за участю представника апелянта, який в даній господарській справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, прийнято рішення, яким позов задоволено.

В мотивувальній частині вищевказаного рішення від 15 червня 2015 року зазначається та описується витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07 березня 2014 року за № 43660608 обтяження майнових прав за договором застави № 12/ЗМП зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 07 серпня 2014 року за реєстраційним № 14228209 та витяг про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 11.04.2014р. № 43974640 обтяження майнових прав за договором застави № 34/ЗМП зареєстрованого в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 11.04.2014р. за реєстраційним № 14301090.

Вказані обставини зазначались і в позовній заяві ПАТ «Златобанк», яка була надіслана апелянту на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 06 травня 2015 року у справі № 910/9668/15.

Таким чином, доводи апелянта про поважність пропуску строку встановленого ст. 99 КАС України є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев'ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки, зважаючи на обізнаність позивача про оскаржувані записи ще в червні 2015 року, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду, на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Мамчур Я.С. Собків Я.М.

Повний текст ухвали виготовлено 17.02.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Мамчур Я.С

Собків Я.М.