Справа № 761/46257/16-а
Суддя: Маліновська В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/170/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.,

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №10 батальйону №5 Управління патрульної поліції в м. Києві Чечельницької І.В., третя особа: інспектор патрульної поліції роти №10 батальйону №5 Управління патрульної поліції Говгаленко Юрій Петрович, про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 році до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 10 батальйону № 5 Управління патрульної поліції в м. Києві Чечельницької І.В., третя особа: інспектор патрульної поліції роти № 10 батальйону № 5 Управління патрульної поліції Говгаленко Юрій Петрович, про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому позивач просив: - визнати протиправними дії Відповідача - інспектора патрульної поліції Чечельницької І.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці вимушеної зупинки транспортного засобу 18.12.2016р. на виїзді з пров. Рибальського біля в'їзду у новорічний ярмарок на Софіївській площі у м. Києві; - скасувати постанову Відповідача № 737438 від 18.12.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог, Позивач зазначає, що 18.12.2016р. інспектором патрульної поліції Чечельницькою І.В. була винесена постанова № 737438 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн., відповідно до змісту якої Позивач нібито порушував правила зупинки, стоянки, що створювали перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Позивач вважає вказану постанову є незаконною та підлягає скасуванню. Так, 18.12.2016р. десь близько 14 год. 35 хв. на виїзді з пров. Рильського, Позивачем було здійснено короткочасну вимушену зупинку (до 10 хвилин) транспортного засобу (Toyota Avensis НОМЕР_1) біля вже припаркованих коло входу у святковий ярмарок на Софіївській площі інших автомобілів та технічних споруд, зокрема облаштованих туалетних кабінок. Повернувшись до свого транспортного засобу десь приблизно о 14 год. 45 хв. біля нього стояла невідома особа (не представившись), яка погрожуючи евакуювати автомобіль Позивача, невірно розтлумачивши ст. 265-2 КУпАП (з огляду на відсутність будь-яких суттєвих перешкод для дорожнього руху), почала усну розмову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності (власну вину у скоєнні адміністративного правопорушення Позивач відхиляв). Лише після обгрунтованої вимоги, особа представилась патрульним поліцейським Шевченківського УП ГУНП в м. Києві Говгаленком Юрієм Петровичем, який так і не спромігся чітко роз'яснити Позивачу суть правопорушення. На допомогу Говгаленко Ю.П. викликав свого напарника жіночої статті, яка з'явившись за його викликом також не представилась та не пред'явила документи, не розібралась у суті адміністративної справи, що була протиправно ініційована Говгаленко Ю.П., не поцікавилась необхідністю отримання Позивачем правової допомоги - в порушення його прав, почала виписувати постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. Так, після висловлення необгрунтованих звинувачень третьою особою на стороні відповідача, остання одразу винесла постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Таким чином, були встановлені наступні порушення: 1) Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; 2) відповідач позбавив Позивача можливості у повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; 3) відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, тому постанова складена з порушенням прав Позивача та чинного законодавства, є необгрунтована, незаконна та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 10.01.2017р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.02.2017р. (а.с.18).

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі ч.4 ст. 128 КАС України, у разі не прибуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Зважаючи на строки розгляду адміністративних справ, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, без участі відповідача.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

За ч.1 ст. 171-2 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Виходячи з положень п.1 ч.1 ст.18, ч.2 ст.19 КАС України справа розглядається місцевим загальним судам, як адміністративним судам, зокрема за місцем проживання позивача.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та оцінивши відповідні їм докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 737438 від 18.12.2016р., ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_1, 18.12.2016р. о 14 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті вул. Володимирська, 15, водій - ОСОБА_1, здійснив зупинку на перехресті, що суттєво перешкоджало дорожньому руху, чим порушив вимоги15.10.д ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.6,37).

Зазначена постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі не з'явившись у судові засідання, не надав суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки зазначена правова норма містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, суд дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 КУпАП розгляду у скороченому провадженні (без складання протоколу) не підлягають.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складення протоколу про адміністративні правопорушення та розгляд уповноваженим органом справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Як зазначає Конституційний суд, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстави для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення відсутні, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", яке вживається у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься у положеннях частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке вживається в положеннях частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, КУпАП визначені правопорушення, які не потребують довготривалої процедури, але цей перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення. В усіх інших випадках, як і в даному випадку, співробітник поліції зобов'язаний скласти протокол, опитати свідків, отримати пояснення від особи, яку притягують до відповідальності, та направити такий протокол уповноваженому органу, де у відділенні поліції уповноважений співробітник з дотриманням вимог КУпАП зобов'язаний розглянути протокол та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, забезпечивши при цьому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливість реалізувати права гарантовані їй статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вимоги Конституції України та КУпАП інспектором патрульної поліції роти № 10 батальйону № 5 Управління патрульної поліції в м. Києві Чечельницькою І.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, дотримані не були.

Окрім того, як вбачається із дослідженої судом постанови, Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП у зв'язку з здійсненням зупинки на перехресті, що суттєво перешкоджало дорожньому руху, чим порушив п.15.10. д ПДР.

Так, п.15.10. д Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2011р. № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Як зазначив Відповідач в постанові від 18.12.2016р. Позивач всупереч вимогам Правил дорожнього руху здійснив зупинку на перехресті вул. Володимирської, 15, що суттєво перешкоджало дорожньому руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно листа Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 29.12.2016р. № 263-зі/41/11/02.2016 визначено, що вчинення Позивачем правопорушення інспектор виявив шляхом особистого спостереження та виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог Наказу МВС № 1395 від 07.11.2015р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за № , затвердженого Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Дії інспектор під час виявлення та документування скоєного Позивачем адміністративного правопорушення визнано правомірними. Викладені у зверненні Позивача зауваження щодо не вчинення ним порушення вимог ПДР України не підтвердились (а.с.35-36).

Разом з тим, докази, на підставі яких встановлено наявність адміністративного правопорушення з боку Позивача, будь-яких даних, які б підтверджували вину Позивача в скоєнні зазначеного правопорушення та на підставі яких було винесено постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, в постанові від 18.12.2016р. не зазначено.

Окрім того, Відповідачем до суду не надано доказів того, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про дорожній рух", Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не .в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. № 139, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за № 1408/27853.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, 87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251, 258, 283, 284, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 10 батальйону № 5 Управління патрульної поліції в м. Києві Чечельницької І.В., третя особа: інспектор патрульної поліції роти № 10 батальйону № 5 Управління патрульної поліції Говгаленко Юрій Петрович, про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 737438 від 18 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1, винесену посадовою особою - інспектором роти № 10 батальйону № 3 УПП у м. Києві Чечельницькою Інною Василівною - скасувати, справу закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: