Справа № П/811/1665/16
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2017 рокусправа № П/811/1665/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Прокуратури Кіровоградської області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до прокуратури Кіровоградської області, в якому просила стягнути з прокуратури Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі не отриманої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду за період з 08.09.2016 р. до моменту винесення рішення по справі.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Прокуратури Кіровоградської області, (25006, м. Кропивницький, вул. В.Пермська, 4) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі №П/811/1036/16 за період з 08 вересня 2016 року по 09 грудня 2016 року в сумі 37 076,16 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю (Міщук Н.П.) підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила її задовольнити.

Позивач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є поштове повідомлення, у судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

Згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі №П/811/1036/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопад 2016 року визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області №361ц від 22.07.2016 р.; поновлено ОСОБА_1 на роботі - на займаній посаді прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень прокуратури Кіровоградської області; стягнуто з прокуратури Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 23.07.2016 року по 07.09.2016 року включно в розмірі 17 976,32 грн. (а.с.7-9, 10). Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1

При цьому зазначена постанова допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Вирішуючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі № П/811/1036/16 за період з 08 вересня 2016 року по 09 грудня 2016 року включно, що узгоджується з положеннями ст. 236 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання законної ним сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 КАС законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Отже, діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, зокрема і постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, позивач 09.09.2016 року зверталась до відповідача з заявою про поновлення на посаді (а.с.11).

20.09.2016 року листом № 11-758вих-16 відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви, зазначивши при цьому про відсутність можливості негайного виконання судового рішення, оскільки будь-які документи з державної виконавчої служби щодо примусового виконання судового рішення у справі № П/811/1036/16 на адресу прокуратури не надходили (а.с.12).

16.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою по поновлення на посаді згідно постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 року, яке набрало законної сили 15.11.2016 року (а.с.13).

21.10.2016 року позивач звернулась до відділу примусового виконання судових рішень Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа по справі № П/811/1036/16.

Повідомленням від 21.10.2016 року ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ, оскільки виконавчий документ пред'явлено не за підвідомчістю.

30.11.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № П/811/1036/16 від 08.09.2016 року.

07.12.2016 року відповідач звернувся із заявою до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив відкласти вчинення виконавчих дій до розгляду справи № П/811/1036/16 Вищим адміністративним судом України.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведене, доходить висновку, що оскільки позивач був обізнаний про наявність судового рішення, яке підлягає негайному виконанню, а тому його невиконання у визначений законом строк призвели до порушення прав позивача, відновлення яких має бути здійснено шляхом стягнення середнього заробітку, що передбачено приписами ст. 236 КЗпП України.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи відповідача стосовно того, що питання про стягнення середнього заробітку при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі необхідно розглядати в межах адміністративної справи, в якій судом прийнято постанову про поновлення на роботі, а не як новий публічно-правовий спір, та вирішувати таке питання по суті шляхом прийняття судового рішення у формі ухвали, з огляду на наступне.

В розумінні приписів п.6ч.1 ст. 3 КАС України вимоги щодо стягнення середнього заробітку при затримці виконання судового рішення за своєю правою природою є адміністративним позовом. Будь-яких особливостей щодо розгляду відповідної категорії справ КАС України не передбачено.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм матеріального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення, не встановлено.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу Прокуратури Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року по справі № П/811/1665/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай