Справа № 2а-5237/10/2370
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2а-5237/10/2370

01.12.2010 р. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді - Мишенка В.В.,

при секретарі Гришанові Д.Є.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю, представника відповідача ОСОБА_3 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про скасування наказів про звільнення, поновлення на службі та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, ОСОБА_1 (далі - позивач) просить визнати протиправними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі-відповідач), повязані із звільненням його зі служби, визнати нечинними та скасувати накази начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ГУМВС України) в Черкаській області № 864 від 30.07.2010 року та № 203 о/с від 03.08.2010 року. Зобовязати відповідача не чинити перешкод у проходженні публічної служби та надіслати його особову справу до УМВС України на Одеській залізниці. Стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу та заподіяну моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Під час розгляду справи, посилаючись на ст. 51 КАС України, позивач збільшив свої позовні вимоги та просив суд визнати нечинним та скасувати наказ № 315 о/с від 23.11.2010 р. про внесення змін до наказу № 203 о/с від 03.08.2010 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу УМВС України в Черкаській області № 864 від 30.07.2010 р. його було звільнено з органів внутрішніх справ. Причиною звільнення, вказаною в наказі є порушення дисципліни відсутність на роботі в період з 02.03.2010 року по 22.03.2010 року, хоча у вказаний період позивач знаходився поза штатом та у черговій відпустці за 2009 рік. Позивач вважає дії керівництва УМВС України в Черкаській області - протиправними, а розпорядження з цього приводу - незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд вважає, що позивачем пропущено термін звернення до адміністративного суду, передбачених ст. 99 КАС України з поважних причин, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач 17.08.2010 року звертався з даним позовом до Придніпровського районного суду м. Черкаси і тільки 26.10.2010 року, не відкриваючи провадження по справі, судом були повернуті матеріали по його заяві.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позовних вимог, представник відповідача позовних вимог не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.11.2005 року на посадах середнього начальницького складу. З 11.03.2010 року до часу звільнення перебував на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Уманського РВ ГУМВС України в Черкаській області.

30.07.2010 року наказом ГУМВС № 864 «Про грубе порушення службової дисципліни дільничним інспектором міліції сектору ДІМ Уманського РВ ГУМВС старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1І та притягнення його до дисциплінарної відповідальності»відповідач з органів внутрішніх справ звільнений за п.64 «є»(за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України.

На виконання дисциплінарного наказу ГУМВС № 864 від 30.07.2010 року був виданий наказ ГУМВС від 03.08.2010 року № 203 о/с про звільнення позивача в запас Збройних сил України з постановкою на військовий облік за п.64 «є»(за порушення дисципліни) Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу ОВС України.

Підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ стали обставини зазначені у висновку службової перевірки від 30.07.2010 року.

В ході службової перевірки було встановлено, що позивач з 03.12.2008 року працював на посаді начальника сектору карного розшуку Уманського РВ ГУМВС.

Рішенням оперативної наради ГУМВС від 03.12.2009 року за неналежну організацію роботи сектору карного розшуку Уманського РВ по розкриттю контрольних злочинів позивач звільнений з займаної посади та наказом ГУМВС № 25 о/с від 12.02.2010 року виведений в розпорядження ГУМВС.

Будучи незгідним з рішенням начальника ГУМВС про звільнення його з посади начальника СКР Уманського РВ позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом про скасування наказу та поновлення його на посаді, але постановою суду від 19.04.2010 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

За поданням начальника Уманського РВ ГУМВС наказом ГУМВС від 30.03.2010 року № 65 о/с позивач був призначений на посаду дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Уманського РВ ГУМВС з 11.03.2010 року.

28.05.2010 року на підставі рапорту позивача, в якому той просив прийняти його на службу до УМВС України на Одеській залізниці, особова справа ОСОБА_1 була направлена відповідно запиту.

В зв'язку з тим, що ГУМВС України в Черкаській області розглядалося питання про звільнення позивача зі служби, 24.06.2010 року до УМВС України на Одеській залізниці був направлений лист на повернення особової справи останнього.

01.03.2010 року позивач подав рапорт на імя начальника Уманського РВ ОСОБА_4 про надання частини невикористаної відпустки за 2009 рік в період часу з 02.03.2010 року по 22.03.2010 року, але така відпустка йому надана не була, оскільки він перебував в розпорядженні ГУМВС України в Черкаській області.

Разом з тим у зазначений час позивач до роботи не приступив, а в порушення вимог п.3.19 наказу МВС України № 81 від 16.03.2007 року, яким категорично забороняється виїжджати працівникам міліції за межі гарнізону без дозволу безпосередніх начальників, виїхав у Вінницьку область, де в Чечельницькій центральній районній лікарні оформив довідку про те, що знаходиться на амбулаторному лікуванні у вказаному медичному закладі з 02.03.2010 року по 22.03.2010 року з діагнозом «повторне пошкодження зв'язок правого колінного суглобу». Після проведеної з цього приводу перевірки, з Чечельницької центральної районної лікарні Вінницької області отримана довідка № 374 від 21.07.2010 року, в якій зазначається, що ОСОБА_1 на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з 02.03.2010 року по 22.03.2010 року у вказаному медичному закладі не перебував. Довідкою за № 386 від 26.07.2010 року головний лікар комунального закладу «Чечельницька ЦРЛ»Чечельницького району Вінницької області підтверджує, що довідка про перебування ОСОБА_1 на лікарняному в період часу з 02.03.2010 року по 22.03.2010 року, видана лікарем ОСОБА_5 нібито на підставі рішення ЛКК та протоколу №50 від 22.03.2010 року не відповідає дійсності, оскільки спростовується амбулаторною карточкою ОСОБА_1 та книгами реєстрації протоколів ЛКК.

Пізніше з 22.03.2010 року по 24.04.2010 року позивач перебував на лікуванні в Уманській міській лікарні. В період часу з 11.05.2010 року по 24.05.2010 року позивач перебував на лікуванні в Чечельницькій ЦРЛ. З 24.05.2010 року по 12.06.2010 року позивач перебував на екзаменаційній сесії в КНУВС. В період часу з 14.06 по 30.06.2010 року позивач перебував на лікуванні в Чечельницькій ЦРЛ.

За таких обставин за період часу з 28.12.2009 року по 30.06.2010 року, позивач службові обов'язки не виконував, а тому 30.07.2010 року був виданий наказ ГУМВС № 864 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, за невихід на роботу без поважних причин, свідоме ігнорування вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», наказів МВС України від 16.03.2007 року № 81, від 15.05.2007 року № 157, від 26.03.2010 року № 90, також вимог Головного управління МВС з питань дотримання дисципліни та законності особовим складом органів внутрішніх справ області, з яким позивач ознайомився особисто, про що зробив відповідний запис.

Посилання позивача на те, що він був відсутній на роботі в період 02.03.2010 року по 22.03.2010 року у звязку з перебуванням поза штатом та у черговій відпустці за 2009 рік, є надуманими, оскільки обставини перебування його в розпорядженні ГУМВС у період з 12.02.2010 по 30.03.2010 року не давали йому законних підстав не виходити на службу у період, коли він не перебував на лікарняному. Вважати себе таким, що перебуває у відпустці, є помилковим, тому що у відпустку він пішов без надання дозволу начальником органу і включення до наказу про надання відпустки за 2009 рік.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», прогулом визнається самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору.

Оскільки позивач, до часу розгляду справи в суді листків непрацездатності до кадрового підрозділу в підтвердження даних перебування на лікарняному не надав, тому його твердження, що наказ № 203 о/с 03.08.2010 року є нечинним спростовується дослідженими матеріалами справи. Відповідно до Інструкції про порядок звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового і начальницького складу ОВС військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, затвердженої наказом МВС України від 10.04.2002 року № 332, після відновлення працездатності, закриття листка звільнення, працівник зобов'язаний прибути на службу в зазначений строк. Листок звільнення від служби пред'являється безпосередньо начальнику (командиру) і передається в підрозділ по роботі з особовим складом для обліку.

Помилковим також є посилання позивача на те, що він може бути звільнений з ОВС без його згоди лише за службовою невідповідністю, порушення дисципліни чи за скоєння злочину. Розділ 4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначає, що особа рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни може бути звільнена з органів внутрішніх справ і погодження порушника для цього не потрібно.

Внесення змін наказом начальника ГУМВС України в Черкаській області № 315 о/с від 23.10.2010 року в пункт наказу № 203 о/с від 03.08.2010 р. про звільнення з органів внутрішніх справ позивача з 07.08.2010 р. є правом відповідача, яким той скористався після того, коли довідався, а саме під час судового засідання, що позивач на час винесення наказу № 203 о/с знаходився на лікарняному.

Посилаючись на вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування позивачу грошових коштів за заподіяні на думку позивача моральні страждання, оскільки для задоволення таких вимог потрібні такі фактори як наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а даних факторів з матеріалів справи не вбачаються.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами та свідчать про необґрунтованість позовних вимог. Докази, подані відповідачем, підтверджують обставини, на які відповідач посилається та їх обґрунтування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання незаконними та скасування наказів № 864 від 30.07.2010 року та № 203 о/с від 03.08.2010 року про звільнення з органів внутрішніх справ, зобовязання не чинити перешкод у проходженні публічної служби та надіслання його особової справи до УМВС України на Одеській залізниці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 20000 грн. відмовити повністю.

Внести зміни в наказ УМВС України в Черкаській області № 315 о/с від 23 листопада 2010 року, зазначивши в частині прізвища, імені та по батькові: ОСОБА_1, в іншій частині наказ залишити без змін.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Уразі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Мишенко