Справа № 813/4393/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року справа № 813/4393/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Легуцький І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 24.06.2016 № 13689-17, № 13690-17, № 13691-17, № 13692-17, № 13693-17, № 13694-17, № 13695-17, № 13696-17 та податкової вимоги від 20.09.2016 № 1262-13.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що застосування контролюючим органом положень ст. 266 Податкового кодексу України, з метою оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не може мати місце у 2015 році, адже Законом України від 28.12.2014 № 71-VІІІ та рішенням Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 31.01.2016 № 259 змінено елементи вказаного податку, а саме встановлено новий об'єкт оподаткування - об'єкти нежитлової нерухомості, а також платника податку - фізичні особи, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості. Вказує на безпідставність нарахування контролюючим органом податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно у 2015 році. Вважає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано нерухоме майно. Згідно рішення Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 30.01.2016 № 259 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, становить 0,3 % мінімальної заробітної плати встановленої на 01.01.2015 за 1кв. м бази оподаткування. Вважає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення та податкова вимога винесені правомірно і підстав для їх скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстроване нерухоме майно:

- нежитлова будівля по АДРЕСА_1, загальна площа 3343,1 кв.м;

- нежитлова будівля по АДРЕСА_2, загальна площа 855,1 кв.м;

- нежитлова будівля по АДРЕСА_3, загальна площа 537,9 кв.м;

- нежитлова будівля по АДРЕСА_4, загальна площа 507,0 кв.м;

- нежитлова будівля по АДРЕСА_5, загальна площа 317,8 кв.м;

- нежитлова будівля по АДРЕСА_6, загальна площа 494,2 кв.м;

- нежитлова будівля по АДРЕСА_7, загальна площа 1934,1 кв.м;

- нежитлова будівля по АДРЕСА_8, загальна площа 593,9 кв.м.

Самбірською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) було винесено податкові повідомлення-рішення від 24.06.2016:

- № 13689-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 12215,69 грн;

- № 13690-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 3124,54 грн;

- № 13691-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1965,49 грн;

- № 13692-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1852,58 грн;

- № 13693-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1161,24 грн;

- № 13694-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1805,81 грн;

- № 13695-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 7067,2 грн;

- № 13696-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 2170,11 грн.

20.09.2016 Самбірською ОДПІ сформовано податкову вимогу № 1262-13 на суму 29556,85 грн.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України тадеяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено зміни до ст. 266 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування, відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.

При цьому, пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою до винесення контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали відомості з Реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у позивача на праві власності 8 об'єктів нежитлової нерухомості, які є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_4.

Водночас, суд звертає увагу, що вказаний податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було встановлено рішенням ХХ сесії Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 30.01.2016 № 259 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки»

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності 01.01.2015, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Разом з тим, виконуючи рекомендацію Закону № 71-VІІІ сільська рада зобов'язана була дотримуватись інших обов'язкових приписів Податкового кодексу України, зокрема, пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12, яким встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Тобто, законодавчо встановлені наслідки недотримання цієї умови виключають можливість застосування вказаних норм до платників податків у разі їх офіційного оприлюднення після 15 липня року.

Крім того, відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1статті 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності, - згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

При цьому, Законом України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» лише рекомендовано органам місцевого самоврядування вчинити певні дії, в той час як пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України законодавцем чітко встановлено повноваження сільських рад при встановленні місцевих податків та зборів, які, враховуючи ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період.

Тобто, виходячи з наведених вище норм Кодексу, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15.07.2014 рішення про встановлення таких податків і зборів.

У той же час, пунктом 12.3.5 п.12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 ПК України, повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Так, серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4 п.4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом положень статті 266 Податкового кодексу України з метою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не може мати місце у 2015 році.

В іншому випадку, таке застосування не відповідало б положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

У спірних правовідносинах суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява № 39766/05), «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку щодо протиправності визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік.

Як свідчить з матеріалів справи, підставою для винесення податкової вимоги від 20.09.2016 № 1262-13 в сумі 29556,80 грн слугували висновки контролюючого органу щодо несплати позивачем у 2015 році податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Оскільки судом такі висновки визнано протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах податкового законодавства, у зв'язку із чим скасовано податкові повідомлення - рішення про донарахування сум грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за таких обставин вимога 20.09.2016 № 1262-13 також підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 609,21 грн підлягає стягненню на користь позивача з Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції (Самбірського відділення) Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13689-17.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13690-17.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13691-17.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13692-17.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13693-17.

7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13694-17.

8. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13695-17.

9. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 24.06.2016 № 13696-17.

10. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Старосамбірське відділення) від 20.09.2016 № 1262-13.

11. Судові витрати в розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн 21 коп. присудити на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 21.02.2017.