Справа № П/811/1729/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року справа № П/811/1729/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд,

у складі: головуючого - судді Хилько Л.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Подкопаєвої Д.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Об'єднаного автогосподарства медичних закладів до управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Об'єднане автогосподарство медичних закладів Департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області №11-02-078/0815-326 від 24.11.2016 року про накладення штрафу в сумі 1450,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржене рішення прийняте за відсутності факту порушення вимог трудового законодавства. На думку позивача, у відповідача відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених ст. 265 Кодексу законів про працю України. Враховуючи викладене, позивач вважає постанову про накладення штрафу №11-02-078/0815-326 від 24.11.2016р. протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю з підстав, зазначених в позові.

Відповідач у наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення посадовими особами управління Держпраці у Кіровоградській області було дотримано. Відповідно до виявлених в ході позапланової перевірки порушень норм трудового законодавства та безпосередньо факту того, що порушення мали місце, начальником Управління прийнято правомірне рішення щодо застосування фінансової санкції у вигляді штрафу щодо Об'єднаного господарства медичних закладів Департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації у розмірі 1 450,00 гривень. (а.с.46-50).

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подані заперечення, просив суд їх врахувати та відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні в справі документи, матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 386/2011 (далі також - Положення), Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує, окрім іншого, реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Одним із основних завдань Держпраці України є реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю (пункт 3 Положення).

Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства (підпункт 1 пункту 4 Положення).

Держпраці України для виконання покладених на неї завдань має право, крім іншого, видавати в установленому порядку роботодавцям, суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов'язкового державного страхування, обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (підпункт 7 пункту 6 Положення).

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункту 6 Положення).

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386 встановлює Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390 (далі також - Порядок).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (пункт 3 Порядку).

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства (пункт 7 Порядку).

Таким чином, відповідач наділений відповідними повноваженнями щодо проведення перевірок за дотриманням законодавства про працю та видання обов'язкових до виконання приписів щодо усунення порушень законодавства про працю.

Об'єднане автогосподарство медичних закладів Департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації створене відповідно до розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 05.08.1999 року № 378-р , зареєстроване як юридична особа та діє відповідно до Статуту Об'єднаного автогосподарства медичних закладів (а.с.95-110).

Встановлено, що в період з 01 по 15 листопада 2016 року заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Кіровоградській області ОСОБА_4 було проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю в Об'єднаному автогосподарстві медичних закладів за наслідками якої складено акт за №11-02-078/0815 від 15 листопада 2016 року (а.с. 15-22,53-57).

Під час перевірки було встановлено порушення вимог ст.114 КЗпП щодо збереження заробітної плати при переведенні на іншу постійну нижче оплачувану роботу і переміщення; ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці; ст.32, ст.103 КЗпП України щодо попередження за 2 місяці про зміну істотних умов праці та запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці; ст.141 КЗпП України щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу та ст.46 КЗпП України, щодо відсторонення від роботи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови за №11-02-078/0815-326 від 24.11.2016 року слугували порушення позивачем положень ст.32, 103, 141, 46 КЗпП України (а.с.14).

Щодо порушення ст.ст. 32 та 103 КЗпП України судом встановлено наступне.

Так, перевіркою встановлено, що в порушення ст.ст. 32,103 КЗпП України водії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до 01.09.2016 року виконували роботу, яка визначена посадовою інструкцією за посадою водія спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги, а з 01.09.2016 року, яка визначена посадовою інструкцією водія загально - обслуговуючого підрозділу автогосподарства, при цьому зазначеним водіям зменшено і розмір посадових окладів (надбавок та доплат, встановлених штатним розписом та змінено графік роботи. Враховуючи те, що для водіїв в даному випадку змінюються умови праці (посадові обов'язки, оплата праці, тощо) переведення на іншу роботу проведено з порушенням вимог ст.ст.32,103 КЗпП України щодо попередження за 2 місяці про зміну істотних умов праці та запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці. Крім того, наказом від 07.07.2016р. №46 на підставі протоколу постійно діючої кваліфікаційної комісії водію ОСОБА_7 знижено клас водія до ІІ класу. Зниження класності призвело до зменшення оплати праці (а.с.21).

Заперечуючи зазначене порушення, зазначив, що в ст.114 КЗпП є посилання на ч.2 ст.32 КЗпП, тобто збереження заробітної плати відповідно до розглянутого правила проводиться тільки при переміщенні працівників, але не переведенні, не в разі зміни істотних умов праці при продовжені роботи за попередньою професією та кваліфікацією.

Крім того, позивач зазначив, що пониження класності відбулось з вини самого працівника, що не потребує попередження за два місяці про зменшення оплати з підстав пониження класності.

Відповідно до ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

За приписами ст.103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Так, до матеріалів справи долучено посадову інструкцію водія автотранспортних засобів Об'єднаного автогосподарства медичних закладів, затверджену начальником Об'єднаного автогосподарства медичних закладів 18.03.2016 р. (а.с.66-70) та посадову інструкцію водія спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги Об'єднаного автогосподарства медичних закладів, затверджену начальником установи 18.03.2016р. (а.с.71-74).

Проаналізувавши зміст зазначених посадових інструкцій, судом встановлено, що водій спеціального санітарного автомобіля відділу екстреної медичної допомоги має значене ширше коло обов'язків, ніж водій автотранспортних засобів Об'єднаного автогосподарства медичних закладів.

Внаслідок переведення водіїв, зменшилася їх заробітна плата, а відтак мали місце зміни істотних умов праці, зокрема розмір посадових оплати праці, посадових обов'язків та графік роботи, про що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мали бути повідомлені за 2 місяці.

Враховуючи вищенаведене, під час розгляду справи позивачем не було надано жодного документа, який би підтверджував, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6Б, були належним чином повідомлені про зміну посадових обов'язків та їх згоду на таку зміну, що свідчить про допущені підприємством порушення.

Щодо порушення ст.141 КЗпП України судом встановлено наступне.

Так, перевіркою встановлено, що наказом від 07.07.2016 року №46 на підставі протоколу постійно діючої кваліфікаційної комісії від 07.07.2016р. водію ОСОБА_7 знижено класність водія до ІІ класу, в той же час законодавчими актами не передбачено порядок зниження класності водіям, які працюють на тому ж підприємстві, установі чи організації. Зниження класності призвело до зменшення оплати праці. Вищезазначене свідчить порушення вимог ст.141 КЗпП України.

Заперечуючи допущене порушення, позивач зазначив, що вимогами Колективного договору та відповідного Положення визначено порядок та підстави зниження класності. Крім того, зазначений наказ №46 від 07.07.2016 р. ніким оскаржено не було, а отже він є чинним.

Статтею 141 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

При цьому, будь - яких доказів, щодо пониження класності водія ОСОБА_7, та відповідно, що воно відбулось з його вини та в чому воно виразилось, ні під час перевірки, ні під час судового розгляду позивачем не надано, що свідчить про допущення порушення ст.141 КЗпП України.

Щодо порушення ст.46 КЗпП України судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Так, перевіркою встановлено, що наказами начальника автогосподарства від 30.08.2016 року №51, №147-к ОСОБА_8 переміщено актом прийому - передачі автомобіля від 12.09.2016, при цьому посада водія автотранспортного засобу УАЗ - 3962 020-20 ОМ у штатному розписі установи відсутня. До перевірки надано відомість заміни до 01.09.2016, згідно якої з штатного розпису установи планується виведення посади водія автотранспортних засобів УАЗ - 3152 03-15 КДБ та виведення посади водія автотранспортних засобів УАЗ - 3962 020-20 ОМ, проте до штатного розпису зміни внесені не були. Наказом від 14.09.2016 №161-к "Про внесення змін до наказу від 30.08.2016 №147-к" змінено марку автомобіля на яку було переміщено ОСОБА_5 з УАЗ - 3962 на УАЗ - 2206, що пов'язано із виявленою помилкою. Наказом від 14.09.2016 №55 ОСОБА_5 відсторонено від виконання обов'язків за посадою водія автотранспортних засобів, при цьому порушено вимоги ст.46 КЗпП України, згідно якої невиконання працівником своїх посадових обов'язків не є підставою для відсторонення його від роботи (а.с.22).

Представник позивача, заперечуючи проти допущеного порушення зазначив, що формулювання в наказі начальника Автогосподарства №55 від 14.09.2016 року фіксування факту простою з вини працівника (а.с.145), приведено у відповідність внесенням змін до зазначеного наказу - наказом №66 від 16.11.2016 року (а.с.62). При цьому, юрисконсульта підприємства повідомлено про недопустимість подібного в подальшому. Факту відсторонення від роботи на підприємстві взагалі не зафіксовано. Враховуючи відсутність на підприємстві факту відсторонення від роботи водія транспортних засобів ОСОБА_5, позивач вважає, що склад порушення вимог ст.46 КЗпП відсутній.

Дані твердження спростовано в ході судового розгляду справи.

Так, зі змісту письмових пояснень, долучених до матеріалів справи судом встановлено, що зміни до штатного розпису внесені не були, в зв'язку з тим, що водій відмовився підписувати акт прийому передачі автомобіля. Крім того, зміни до штатного розпису вносити щомісяця недоцільно та кількість і періодичність змін до штатного розпису протягом року не обмежується (а.с.111).

При цьому, відповідно до наказу №201-к від 01.12.2016 року "Про відміну наказу", судом встановлено, що наказ від 30.11.2016 року №200-к "Про переміщення ОСОБА_5 відмінено, в зв'язку з відсутністю письмової згоди водія ОСОБА_5 прийняти запропонований транспортний засіб УАЗ - 2206, д.н.з. НОМЕР_1 - подальший час перебування водія ОСОБА_5 вважати станом простою з вини працівника (а.с.125).

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб УАЗ - 2206, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 відмовився прийняти, в зв'язку з його технічною несправністю. При цьому, незадовільний стан транспортного засобу УАЗ - 2206, д.н.з. НОМЕР_1 підтверджено актом перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) від 08.12.2016 року за №1-КМ, складеним головними державними інспекторами відділу нагляду будівництва, котлонагляді, на транспорті та зв'язку Управління Держпраці в Кіровоградській області, який складено в присутності директора Автогосподарства (а.с.118-119).

Отже, в судовому засіданні доведено факт, що водієві пропонувалось працювати на технічно несправному автотранспорті, що є порушенням не лише технічних норм, а й ст. 43 Конституції України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, відсторонюючи водія ОСОБА_5 від роботи, позивач діяв неправомірно та з порушенням вимог чинного законодавства.

З урахуванням зазначеного, суд вважає обґрунтованими та правомірними вимоги абзацу 5 припису Управління Держпраці в Кіровоградській області від 15.11.2016 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Згідно ч.1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 265 КЗпП України - штрафи, накладення яких передбачено ч.2 вказаної статті є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій.

Порядок прийняття постанов про накладення штрафних санкцій, передбачених ст. 265 КЗпП України, регламентований Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.

Згідно акту перевірки та службової записки інспектора, який проводив перевірку, відповідно до Порядку складено постанову, відповідно до якої застосовано штрафну санкцію, передбачену абз. 6 ч.2 ст. 256 КЗпП України в розмірі 1450,00 грн.

Оцінюючи спірне рішення (припис) відповідача, суд виходить з критеріїв оцінки рішення суб'єкта владних повноважень, встановлених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи встановлене судом вище, вбачається висновок, що спірна постанова від 24.11.2016 року №11-02-078/0815-326 прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом і Конституцією України, отже є правомірним і скасуванню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

На підставі викладено, суд приходить висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують порушення трудового законодавства Об'єднаним автогосподарством медичних закладів, а тому постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №11-02-078/0815-326 від 24.11.2016 року винесена правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.02.2017 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько