Справа № 813/2300/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року справа № 813/2300/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - Ярової А.А.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Львівській області (далі - позивач, ГУ ДФС у Львівській області) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2) про повернення коштів у розмірі 12 403, 27 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі постанови КМУ від 11.02.2016 року № 77 «Про внесення змін до постанови КМУ від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», наказу ДФС України № 209 від 12.03.2016 року «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.12.2015 року № 989», видано наказ ГУ ДФС у Львівській області № 283 від 25.03.2016 року «Про введення в дію переліків змін № 7, № 1 до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області» та наказ ГУ ДФС у Львівській області № 288 від 28.03.2016 року «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС У Львівській області», згідно якого здійснено перерахунок посадових окладів з 01.12.2015 року. Перерахунок було здійснено працівникам, які станом на березень 2016 року були звільнені з подальшим виходом на пенсію у грудні 2015 року, в результаті даного перерахунку виникла заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС у Львівській області. На підставі вище вказаного, такий перерахунок здійснено працівнику ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_2, який станом на березень 2016 року був звільнений з подальшим виходом на пенсію у грудні 2015 року, згідно до наказу від 30.12.2015 року № 420-о. В результаті зазначеного перерахунку, станом на 31.03.2016 року у ОСОБА_2 виникла дебіторська заборгованість по заробітній платі перед позивачем у сумі 12 403, 27 грн. У зв'язку із зміною складових грошового забезпечення видано новий грошовий атестат № 11 від 05.04.2016 року на зміну грошового атестату № 02 від 11.01.2016 року та зазначено, що грошовий атестат буде скеровано у ГУ ДФС у Львівській області для здійснення перерахунку пенсії. Листом від 11.04.2016 року № 1879/10/13-01-05-00-40 управлінням, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДФС у Львівській області письмово повідомлено ОСОБА_2 про виникнення заборгованості та запрошено повернути кошти в касу ГУ ДФС у Львівській області. Оскільки відповідач не повернув зайво виплаченої суми позивач звернувся з відповідним позовом до суду

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач заперечень на позов, витребувані судом докази не надав, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень ст. 128 КАС України.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 30.12.2015 року № 420-о підполковника міліції ОСОБА_2 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік за п. «б» ст. 64 (через хворобу) з 30.12.2015 року.

Згідно пп.1.12 наказу від 28.03.2016 року № 288 ОСОБА_2 - завідувачу сектору організації оперативно-розшукової діяльності встановлено посадовий оклад 1507 грн.(а.с.14).

05.04.2016 ГУ ДФС у Львівській області видано ОСОБА_2 грошовий атестат № 11 на заміну атестату від 11.01.2016 року № 02 у зв'язку із звільненням через хворобу згідно наказу від 30.12.2015 № 420-о та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77.

Супровідним листом від 05.05.2016 року № 1133/9/13-01-05-02 ГУ ДФС у Львівській області, у зв'язку із зміною складових грошового забезпечення скеровано у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області новий грошовий атестат ОСОБА_2 (а.с. 10).

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно з ст. 1 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Крім того, згідно з ст. 129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Заборона на відрахування з видів виплат, зазначених у ст. 129 КЗпП, означає, що навіть за наявності у власника зустрічної вимоги до працівника, яка не задовольняється відрахуванням із заробітної плати у встановлених межах, власник зобов'язаний провести такі виплати на користь працівника. Якщо зустрічна вимога до працівника полягає у відшкодуванні шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, вона незалежно від її суми реалізується шляхом пред'явлення власником до працівника позову у межах річного строку з дня виявлення шкоди (ст. 136 КЗпП). Інші вимоги власника до працівника не можуть бути взагалі задоволені, хоча б власник цілком своєчасно (п. 1 частини першої ст. 127 КЗпП) видав наказ про відрахування із заробітної плати працівникові товар у розстрочку.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 рок № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 Кодексу законів про працю, суди мають враховувати, що:

1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору

2) не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Суд звертає увагу, що закон передбачає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках передбачених законодавством України і з працівників, які перебувають у трудових відносинах.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 30.12.2015 № 420-о підполковника міліції ОСОБА_2 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік за п. «б» ст. 64 (через хворобу) з 30.12.2015.

Отже, на момент видачі наказу 28.03.2016 № 288, проведення перерахунку посадових окладів, проведення перерахунку заробітної плати позивач не перебував в трудових відносинах з відповідачем.

Також суд звертає увагу, що для захисту трудових прав та законних інтересів працівників є встановлено заборони на проведення відрахувань із виплат, які за своїм призначенням є гарантійними та компенсаційними.

Також, в результаті перерахунку посадових окладів станом на 31.03.2016 у ОСОБА_2 виникла дебіторська заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС у Львівській області у сумі 12 403,27 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність передбачених законом підстав прийняття Головним управлінням ДФС у Львівській області наказу від 28.03.2016 року № 288, а отже такий наказ та дії відповідача по проведенню перерахунку посадових окладів та заробітної плати, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість по заробітній платі перед відповідачем, яка становить 12 403, 27 грн, є протиправними.

Судом встановлено, що на підставі оформленого відповідачем нового грошового атестата від 05.04.2016 року № 11, який скеровано в Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області позивачу проведено перерахунок призначеної пенсії, а саме відповідно до листа від 16.06.2016 року № 2513/03-29 Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівській області повідомлено, що переплата пенсії за період з 31.12.2015 року по 31.05.2016 року становить 1 434,25 грн, а з 01.06.2016 року розмір пенсії ОСОБА_2 становить 2 530,16 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2016 року по справі № 813/2801/16, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування частково наказу, визнання протиправними дій, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 28.03.2016 року № 288 в частині п. 1.12, стосовно встановлення посадового окладу завідувачу сектору організації оперативно-розшукової діяльності ОСОБА_2 у розмірі 1 507 грн, а також визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області стосовно проведення перерахунку посадового окладу та заробітної плати на підставі наказу від 28.03.2016 року № 288, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 12 403,27 грн та зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат від 05.04.2016 року № 11 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та повідомити про дійсність грошового атестату від 11.01.2016 року № 02.

Таким чином набрало законної сили судове рішення в адміністративній справі № 813/2801/16 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування частково наказу, визнання протиправними дій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення з ОСОБА_2 дебіторської заборгованості по заробітній платі у сумі 12 403, 27 грн не підлягають до задоволення, оскільки наказ від 28.03.2016 року № 288, внаслідок чого виникла заборгованість у відповідача у розмірі 12 403, 27 грн, скасований, а рішення про скасування даного наказу набрало законної сили.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.2 та ст.11 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.02.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський