Справа № 809/709/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 р. Справа № 876/9463/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представників апелянта Жируна Р.М., Костишина В.В.,

представників відповідача Шкромиди Н.М., Дмитрук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі за позовом Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування вимоги,

встановив:

Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області (далі - ДФІ в Івано-Франківській області) про визнання незаконною та скасування вимоги про усунення виявлених порушень № 09-06-14-14/2724 від 12.05.2016 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач - Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент винесення ДФІ в Івано-Франківській області оскаржуваної вимоги позивачем були вжиті заходи щодо усунення порушень, вчинених ТзОВ «Пріма-Сервіс» ЛТД, а саме, була укладена додаткова угода від 04.08.2014 року №26/д, направлені Департаментом претензії про повернення наданих згідно додаткової угоди авансових платежів. Крім того, зазначає, що проведеною ревізією встановлено, що саме ТзОВ «Пріма-Сервіс» ЛТД, а не позивачем, нанесена матеріальна шкода обласному бюджету. Вважає, що оскаржувана вимога повинна була направлятися не Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА, а ТзОВ «Пріма-Сервіс» ЛТД.

В судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені. Представники відповідача заперечили апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ДФІ в Івано-Франківській області відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 01.03.2016 року, постанови Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області Національної поліції України від 03.03.2016 року та на підставі направлення для проведення ревізії № 233 від 09.03.2016 року, виданого начальником Держфінінспекції в Івано-Франківській області Буковським Г.В., проведена позапланова виїзна документальна ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА за період з 01.01.2009 року по 31.12.2015 року. За результатами ревізії ДФІ в Івано-Франківській області складений акт ревізії від 07.04.2016 року за № 06-21/3, яким встановлено порушення вимог законодавства, що призвело до збитків на загальну суму 824553,83 грн.

12.05.2016 року ДФІ в Івано-Франківській області винесена вимога № 09-06-14-14/2724, якою зобов'язано Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку; у разі неусунення виявлених порушень законодавства в установлений строк орган державного фінансового контролю ініціює розгляд питання про відповідність керівника займаній посаді (а.с. 56-58).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що оскаржувана вимога не порушує права та інтереси позивача, а вказує на виявлені збитки та їхній розмір. Законність та правильність обчислення розміру таких збитків може бути предметом розгляду у судовому порядку у разі звернення органу державного фінансового контролю до підконтрольної установи з позовом про стягнення збитків, а не у випадку звернення до суду про визнання вимоги протиправною за позовом установи, яка перевіряється.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про ДФІ України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), ДФІ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

ДФІ України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення ДФІ України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів ДФІ України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими Державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольної установи, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 15 квітня 2014 року (21-40а14) від 07 жовтня2014 року (21-368а14) від 18 листопада 2014 року (21-461а14), 21 квітня 2015 (2169а15), які мають враховуватися судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 244-2 КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції, у справі, яка розглядається, відповідач пред'явив вимогу, де встановлені порушення, які мають бути усунуті лише відшкодуванням збитків.

Оскільки такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, а відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який буде розглядати такий позов, то дана вимога фінансового органу не обов'язкова до виконання.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із тим, що оспорюваною вимогою не порушено прав, свобод та інтересів позивача.

Судом першої інстанції було обґрунтовано зроблено висновок щодо недоцільності оцінки правомірності вимоги, оскільки така повинна надаватись судом лише при розгляді позову органу державного фінансового контролю до підконтрольної установи про відшкодування виявлених під час ревізії збитків.

Покликання апелянта на те, що на момент винесення ДФІ в Івано-Франківській області оскаржуваної вимоги позивачем були вжиті заходи щодо усунення порушень, вчинених ТзОВ «Пріма-Сервіс» ЛТД, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки зазначені у вимозі порушення стосуються відшкодування збитків, які, як уже було зазначено, можуть бути стягнуті за зверненням до суду фінансового органу, відтак, така вимога є рекомендаційною та не породжує для позивача жодних обов'язків стосовно її виконання.

Щодо покликань апелянта на те, що оскаржувана вимога повинна направлятися не Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА, а ТзОВ «Пріма-Сервіс» ЛТД, оскільки саме ТзОВ «Пріма-Сервіс» ЛТД нанесена шкода обласному бюджету, апеляційний суд зазначає, що Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА є підконтрольною установою і ревізія була проведена саме в Департаменті будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА, яке було замовником згідно договору, укладеного з ТзОВ «Пріма-Сервіс» ЛТД.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі № 807/709/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

Р.В. Кухтей

Ухвала складена в повному обсязі 20.02.2017 року