Справа № 2-а-401/11
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-401/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Одеській області та ІДПС 4-го взводу ВДАІ м. Одеси ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

У липні 2011 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому зазначив, що постановою відповідача інспектора ДПС ОСОБА_2 серії ВН1 № 046823 від 30.06.2011 р., винесеної на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВН1 № 397294 від 30.06.2011 р., він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127 ч. 1 КУпАП за те, що 30.06.2011 р. о 15.12 год., він, знаходячись на площі Незалежності, 1 у м. Одесі, перейшов проїзну частину дороги у невстановленому місці, чим порушив п. 4.7 ПДР, яким передбачено, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, за що був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 51 грн.

Вважаючи вказану дії інспектора ДАІ неправомірними, а постанову в справі про адміністративне правопорушення неправомірною і незаконною, позивач просив суд, скасувати її і закрити провадження по справі.

В судовому засіданні, позивач свій позов підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їм судових повісток з викликом відповідачів до суду, причини своєї неявки суду не повідомили, однак, надіслали на адресу суду свої заперечення, в яких просили суд, відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність (а.с. 20-21,23-25).

Неявка відповідачів в судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи по суті відповідно до ч. 4 ст. 128 КАСУ.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у звязку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Статтею 276 КУпАП передбачено справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 Інструкції з оформлення працівниками ДАІ МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року, передбачено розглядати від імені органів ДАІ МВС України справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 127, мають право працівники ДАІ МВС, які мають спеціальні звання, на місці скоєння адміністративного правопорушення.

Отже, з огляду на викладене, для провадження у справах про адміністративні правопорушення, характерним є специфічний вид доказу безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративні правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП, пункту 2.13 Інструкції № 73 від 26.03.2009 р. орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, передбачені частинами першої, другої та третьої статті 127 КУпАП.

Суд встановив, що 30.06.2011 р. о 15.12 год., він, знаходячись на площі Незалежності, 1 у м. Одесі, перейшов проїзну частину дороги у невстановленому місці, чим порушив п. 4.7 ПДР, про що відповідачем інспектором ДПС ОСОБА_3, був складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення серії ВН1 № 397294 від 30.06.2011 р., на підставі якого була винесена оскаржувана постанова серії ВН1 № 046823 від 30.06.2011 р., відповідно до якої, позивач був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 51 грн. (а.с. 5,6).

На думку суду є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами твердження позивача щодо його непричетності до вищевказаного правопорушення і що він, під час описаних вище подій, рухаючись на своєму автомобілі НОМЕР_1 в м. Одесі, зробив вимушену зупинку автомобілю на пл.. Незалежності, 1, а інспектор ДПС, неправомірно склав оскаржувану постанову та як стверджує позивач, змусив його під тиском підписати вказану вище постанову, так як підтвердив сам позивач в судовому засіданні, у нього відсутні будь-які документальні чи інші докази, які підтверджують його позицію щодо неправомірних дій інспектора ДПС та відсутності складу правопорушення.

Судом не приймаються до уваги безпідставні твердження позивача щодо неправомірних дій інспектора ДПС ОСОБА_2, який нібито, не ознайомив його з правами, передбаченими умовами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і під тиском, не надав можливості позивачу викласти свої заперечення проти обставин, викладених у протоколі та оскаржуваній постанові, погрожуючи при цьому відібранням його водійського посвідчення, так як у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення, доречи підписаним особисто позивачем, що він підтвердив в суді, маються його особисті пояснення : перешел дорогу, шел в магазин, а також мається підпис позивача про ознайомленням його зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З оскаржуваного протоколу вбачається, що позивачем не було зазначено жодного свідка, який зміг підтвердити відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час складання зазначеного вище протоколу, а в подальшому винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, жодних порушень з боку відповідача ІДПС ОСОБА_2 не було, а посилання позивача на нібито тиск з боку відповідача щодо підписання ним протоколу є хибними та такими, що не відповідають обставинам справи та суперечить документальним доказам у справі (протокол та постанова).

У відповідності до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В даному випадку, суд вважає, що правопорушення позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127 ч. 1 КУпАП дійсно мало місце, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи (протокол та постанова по справі про адміністративне правопорушення), у звязку з чим, на думку суду, дії інспектора ДПС ОСОБА_2, повністю відповідали вимогам Закону та постанова в справі про адміністративне правопорушення, складена у відношенні позивача, винесена законно та обґрунтовано, твердження позивача не спростовують матеріалів справи, а позов є безпідставним, не підтверджений жодними належними та допустимими доказами та такий, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 222,251,256,276,293 КУпАП, ст.ст. 7-12,70,71,77,160-163,171-2 КАС України, п. 4.7 ПДР, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Одеській області та ІДПС 4-го взводу ВДАІ м. Одеси ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Гандзі