Справа № 509/3604/16-а
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/3604/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Черкасові Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2016 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати протиправним та скасувати рішення 10-ї сесії 7-го скликання Дальницької сільради Овідіопольського району Одеської області від 01.06.2016 р. про відмову їй у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 0,0240 га за адресою : АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідачів на найближчій сесії сільради розглянути питання щодо проекту землеустрою про відведення вищевказаної ділянки в оренду.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Дальницької сільради, позов не визнав повністю, мотивуючи це прийняттям оскаржуваного рішення на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та у відповідності з діючим законодавством України та з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та додатково надані письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими неспритними наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить : а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статями 50-52 ЗК України передбачено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації. Землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

На землях рекреаційного призначення - забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

Частиною 2 статті 123 ЗК України визначено - у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як вказує стаття 124 ЗК України - передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Відповідно до п.п. 9,14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення. План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон;

Планування і забудова територій визначена статтею 2 Закону.

Стаття 5 Закону передбачає, що програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Відповідно до ст.ст. 16,17 Закону - планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях. Порядок обміну інформацією між містобудівним та державним земельним кадастрами встановлюється Кабінетом Міністрів України. Містобудівна документація на місцевому рівні може бути оновлена за рішенням місцевих рад. Оновлення містобудівної документації передбачає: 1) актуалізацію картографо-геодезичної основи; 2) перенесення з паперових носіїв у векторну цифрову форму; 3) приведення містобудівної документації у відповідність із вимогами законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Склад, зміст, порядок розроблення та оновлення містобудівної документації на місцевому рівні визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Затвердження оновленої містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється згідно із статтями 17,18,19 цього Закону.

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк: 1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні містобудівної документації; 2) визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування; 3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя) щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту; 4) повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами; 5) забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня; 6) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах.

Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.

Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією. У разі виникнення державної необхідності рішення щодо доцільності внесення змін до генерального плану населеного пункту приймається Кабінетом Міністрів України. Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання. Матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування. Експертизі містобудівної документації на місцевому рівні підлягають виключно генеральні плани міст.

Частина 3 статті 24 Закону встановлює, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Відповідно до приписів ст. 25 Закону - режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Статтею 33 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження : підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів. Реєстрація суб`єктів права власності на землю, реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі, видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею. Організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Як вбачається зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Статтею 114 Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування та зазначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законом України зупиняється у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суд з`ясував, що позивачці на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 10.07.2006 р., виданого на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу кафе від 27.06.2006 р. (реєстр. № 3384) належить кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою : АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 240 кв.м, що знаходиться у фактичному користуванні продавця ОСОБА_4 (а.с. 29-29).

Як встановив суд, на підставі рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.11.2013 р., яке було залишено без змін ухвалою ОААС від 04.03.2014 р. позивачкою розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду під обслуговування кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території Дальницької сільради за адресою АДРЕСА_1, який був затверджений висновками відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області та відділу містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (а.с. 14-23).

При чому, як у висновку Відділу РЗМА від 06.02.2012 р. № 125-4/11/02з, так і у висновку Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області від 19.06.2014 р. № 18-18-16п/1368 - було вказано категорія земель (цільове призначення землі) : землі житлової та громадської забудови (а.с. 40-42).

Згідно листів Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області від 29.04.2014 р. № 18-18-16п/855 та Відділу містобудування та архітектури Овідіопольської РДА від 20.02.2015 р. № 252-1/46/02 - при розгляді матеріалів відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду для обслуговування кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 0,0240 га за адресою : АДРЕСА_1 на території Дальницької с/р Овідіопольського району Одеської області встановлено, що на частині земельної ділянки площею 0,0086 га діє обмеження відповідно Постанови КМУ від 04.03.1997 р. № 209 «Про затвердження Правил охорони електричних мереж» в зоні проходження лії електромереж (а.с. 39,43).

З метою подальшого затвердження вищевказаного проекту землеустрою органом місцевого самоврядування, в порядку ст. 123 ЗК України, його разом з заявою та висновками відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області та відділу містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, позивачкою було надано на розгляд сесії Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, оскаржуваним рішенням якої від 01.06.2016 р. за № 149 відмовлено в затвердженні вищевказаного проекту землеустрою з підстав того, що позивачка виконувала розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без дозволу та належного письмового повідомлення Дальницької сільської ради органу, проект землеустрою розроблений та погоджений на земельну ділянку площею 0,0240 га, що не відповідає постанові Овідіопольського районного суду від 11.11.2013 за №509/4737/13-а, зазначена у проекті землеустрою земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній генерального плану с. Грибівка, затвердженого рішенням сільради №307-VI 13 сесії VI скликання Дальницької сільради від 26.10.2011 р. «Про затвердження генеральних планів сіл Дальник, Грибівка, Санжійка Овідіопольського району Одеської області», витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку виданий 07.04.2015 р., тоді як згідно вимог постанови КМУ № 1051 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру» від 17.10.2012 р., а саме абз. 2 п. 114 даної постанови «Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційному обміну (а.с. 54-55).

Так, рішенням 13 сесії Дальницької сільради Овідіопольського району Одеської області від 26.10.2011 р. № 307-УІ було затверджено Генеральний план с. Дальник, с. Грибівка, с. Санжійка Овідіопольського району Одеської області (а.с. 81).

Відповідно до викопіювання вказаного Генерального плану, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні - землі вздовж Чорного моря є землями рекреаційного призначення, що зокрема підтверджується витягами з Реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельних ділянок, які перебувають у користуванні інших (сусідніх) землекористувачів в межах одного кадастрового кварталу і однієї кадастрової зони, в яких вказане цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування об'єктів рекреаційного призначення під розміщення та обслуговування будівель і споруд ДОТ «Зірочка» (а.с. 63-73).

При чому, як встановив суд, і спірна земельна ділянка, на яку претендує позивачка за адресою : АДРЕСА_1 є територію обслуговування об'єктів рекреаційного призначення під розміщення та обслуговування будівель і споруд ДОТ «Зірочка», і згідно Генерального плану с. Грибівка, вказана земельна ділянка, на якій розташоване кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить позивачці знаходиться на землях рекреаційного призначення та за межами червоних ліній, які встановлені вздовж АДРЕСА_1.

Судом було з`ясовано і вбачається з вищенаведених норм Законів, що основним планувальним елементом селибитної зони є - мікрорайон, обмежений червоними лініями магістральних і житлових вулиць і згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», будинки уздовж вулиць розміщають по лінії забудови, що відступає від червоної лінії вглиб території, не менш чим на 6 м. на магістральних вулицях, і на 3 м. на житлових вулицях.

При чому, червоні лінії відокремлюють межі вулиць, доріг, майданів від території іншого призначення, обмежують території будь-якого призначення (житлові квартали, мікрорайони, промислові і комунальні території, зелені насадження загального користування тощо). Вулиці, дороги, площі, майдани знаходяться у проміжку між відокремленими територіями. При чому, одна з меж земельної ділянки може співпадати з червоною лінією, які на плані червоний ліній відображаються червоною лінією відносно пунктів геодезичної мережі (з розрахунком координат та кутів повороту червоних ліній).

Згідно приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у випадку коли в містобудівній документації здійснюється розширення існуючої транспортної мережі, запроектована червона лінія може проходити через існуючу земельну ділянку або через будівлю. Частина земельної ділянки, яка виходить за межі червоної лінії - не може використовуватись для господарських потреб, а частина будинку, яка виходить за червону лінію має жорсткі обмеження на проведення реконструкції та капітального ремонту.

При дослідженні в судовому засіданні оригіналу Генерального плану с. Грибівка, суд встановив, що спірна земельна ділянка за адресою : АДРЕСА_1 знаходиться в межах розширення існуючої транспортної мережі на території дороги, по інший бік червоних ліній.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим і в задоволенні якого слід відмовити з огляду на те, що оспорюване рішення Дальницької сільради Овідіопольського району Одеської області 10 сесії від 01.06.2016 р. № 149-VII «Про клопотання ОСОБА_1 про затвердження розробленого та затвердженого проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»» було постановлено у відповідності до норм Закону України «Про місцеве самоврядування» та ЗК України, і яким було рекомендовано заявниці ОСОБА_1 виправлений та погоджений проект землеустрою надати повторно на розгляд та затвердження на чергову сесію ради, звернувшись повторно з даною заявою.

Керуючись ст. ст. 70,71,128,158,159,160,161,162,163 КАС України, Конституцією України, ст.ст. 33,34 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 12,50-52,123,124,159 Земельного Кодексу України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Генеральним планом с. Дальник, Овідіопольського району Одеської області, затверджених рішенням 13 сесії Дальницької сільради Овідіопольського району Одеської області від 26.10.2011 р. № 307-УІ суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування і зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гандзій Д.М.