Справа № 802/2415/16-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2017 р. Справа № 802/2415/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Коробчинського В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Держпраці у Вінницькій області

про: визнання нечинними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до управління Держпраці у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання нечинними та скасування постанов.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 05.12.2016 року по 06.12.2016 року управління Держпраці у Вінницькій області проводилася позапланова перевірка додержання законодавства про працю позивача, за результатами якої прийнято постанови які, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню. На переконання позивача порушення, які встановлені під час перевірки не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 не працює у магазині позивача, а тому відсутні підстави для її оформлення.

За наведених обставин, позивач вважаючи вказані рішення протиправними, звернулась до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати постанови №02-27-06/944-434 та №02-27-06/944-435 від 20.12.2016 року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, посилаючись при цьому на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

В ході розгляду даного спору у судовому засіданні допитано в якості свідків ОСОБА_4, який являється чоловіком ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що дали свідчення аналогічні поясненням позивача.

Також, в якості свідків було допитано ОСОБА_5 - головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області (особа, яка здійснювала перевірку), ОСОБА_6 - головний спеціаліст сектору праці управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА (особа, яка входила до членів робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятість населення), ОСОБА_7 - старший лейтенант, інспектора Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області (особа, яка надавала пояснення) та ОСОБА_8 - голова Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, які своїми показами вказали, що дійсно мало місце порушення з боку позивача, в зв'язку неоформленням належним чином працівника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 05.12.2016 року по 06.12.2016 року службовою особою управління Держпраці у Вінницькій області проведено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 та встановлено порушення нею законодавства про працю.

Перевірка проводилася на підставі звернення Тростянецької РДА від 09.11.2016 року та згоди Державної служби України з питань праці №11619/4.3/4.2-ДП-16 від 23.11.2016 року управлінням Держпраці у Вінницькій області, відповідно до наказу № 976-о від 30.11.2016 року та направлення на проведення перевірки № 4229 від 30.11.2016 року.

В ході перевірки головним державним державним інспектором - ОСОБА_5 було складено службову записку від 05.12.2016 року на ім'я заступника начальника управління Держпраці у Вінницькій області Ковальчука Ю.П., наступного змісту.

Прибувши по місцю здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" (роздрібна торгівля продуктами та напоями) за адресою АДРЕСА_1 о 09 год. 30 хв. візуально встановлено, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", зп тоговим прилавком знаходилась особа жіночої статті до якої відвідувачі магазину звертались з проханням продати той чи інший товар. Вказаній особі пред'явлено направлення на перевірку, службове посвідчення. Виявлена особа в усній формі повідомила, що вона не є ОСОБА_1, ідентифікувала себе ОСОБА_3 По приходу у магазин ОСОБА_1 її було надано для ознайомлення оригінал направлення на проведення позапланової перевірки та посвідчення інспектора праці. Також запропоновано надати пояснення по факту допуску до роботи у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1"ОСОБА_3 В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 в її магазині не працює та ніколи не працювала. В 11 год. 05 хв. відбув до УП та СЗН Тростянецької РДА з метою уточнення інформації відображеної у довідці №18 від 26.10.2016 року про проведення рейду дослідження щодо легалізації тіньової зайнятості населення у Тростянецькому районі, де зафіксовано ОСОБА_3 на робочому місці продавця магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" (АДРЕСА_1).

За результатами перевірки прийнято акт перевірки № 02-27-06/944 від 16.12.2016 року, в якому зафіксовані порушення позивачем норм трудового законодавства, а саме вимог:

- ч. 1 ст. 24 КЗпП України, що полягало в тому, що позивач тривалий час без належного документального оформлення використовувала працю ОСОБА_3 на робочому місці продавця в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_1;

- ч. 3 ст. 253 КЗпП України, що полягало в тому, що позивачем не забезпечено право працівника ОСОБА_3 на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, єдиний соціальний внесок не сплачувався;

- ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці", що полягало в тому, що позивачем не забезпечено достовірний облік виконуваної роботи ОСОБА_3, також не забезпечено бухгалтерський облік та витрат на оплату праці.

Вказаний акт перевірки позивачу було вручено 16.12.2016 року в приміщенні, де позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, а саме магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1, проте від підпису у вказаному акті ОСОБА_1 відмовилась.

Про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу 15.12.2016 року позивач була повідомлена шляхом вручення її повідомлення.

Під час розгляду справи про накладення штрафу ОСОБА_1 заперечувала факт використання праці ОСОБА_3, а також надала її письмові пояснення від 16.12.2016 року, в яких вказано, що вона не працює продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_1

Також під час розгляду справи заступником начальника управління Держпраці у Вінницькій області було взято до уваги пояснення головного спеціаліста сектору з питань праці УПСЗН Тростянецької РДА ОСОБА_6, головного державного державного ревізора-інспектора Тростянецького відділення Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Москаленко Н.М., які вказали, що під час рейду-дослідження щодо легалізації тіньової зайнятості ОСОБА_3 виконувала роботу продавця продуктових товарів в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1». Крім того, старший лейтенант поліції - інспектор Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП ОСОБА_7 подав пояснення, які також підтверджують факт використання позивачем праці ОСОБА_3 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Одночасно, під час розгляду справи заступником начальника управління Держпраці у Вінницькій області було взято до уваги довідку Тростянецького відділення Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №1940 від 07.12.2016 року, у якій зазначено, що протягом 2012-2016 років ФОП ОСОБА_1 податок з доходів фізичних осіб, що сплачується податковим агентом з доходів платника у вигляді заробітної плати, єдиний соціальний внесок, нарахований на суму заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності не сплачувався.

Відтак, 20.12.2016 року на підставі вказаного вище акту Управлінням Держпраці у Вінницькій області та додаткових матеріалів були винесені наступні постанови:

1) постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №02-27-06/944-434, якою на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП України, за незабезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та бухгалтерського обліку витрат на плату праці, накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі однієї мінімальної заробітної плати на загальну суму 1600,00 грн.;

2) постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №02-27-06/944-435, якою на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП України, за порушення полягало в тому, що позивач тривалий час без належного документального оформлення використовувала працю ОСОБА_3 та не забезпечення права працівника ОСОБА_3 на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не сплаті єдиного соціального внеску, накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати на загальну суму 48000,00 грн.

Не погоджуючись з винесеними постановами, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо правомірності проведеної перевірки, то суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовані положеннями Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V.

З аналізу абз.2 ст.1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" випливає, що під органами державного нагляду (контролю) слід розуміти уповноважені законом центральні органи виконавчої влади, їх територіальні органи, державні колегіальні органи, органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 259 КЗпП України нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р "Питання Державної служби з питань праці", на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96).

Відповідно до п. 1 цього Положення Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 54 п.4 Положення № 96 передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення № 96).

Відповідно до п. 5, 6 ч. 6 Положення про Державну службу України з питань праці, співробітники цього органу мають право безперешкодно проводити без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та фіксувати факти порушення законодавства.

Згідно з Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів від 02.07.2012 № 390 (далі - Порядок № 390), перевірки можуть бути плановими та позаплановими, а також можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або у приміщенні органу державного нагляду (контролю).

Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку № 390 позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів

Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Як встановлено, підставою для проведення перевірки стало звернення Тростянецької РДА від 09.11.2016 року щодо можливих порушень законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 За отриманням погодження здійснення позапланового заходу стосовно позивача управління Держпраці у Вінницькій області відповідно до п. 3 Порядку № 390 листом від 22.11.2016 № 4127 зверталося до Державної служби України з питань праці. Листом від 23.11.2016 року №11619/4.3/4.2-ДП-16, Державна служба України з питань праці повідомила відповідача, що надає згоду на проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, слід зазначити, що позивач не ставить під сумнів наявність у відповідача законних повноважень щодо проведення позапланового контрольного заходу за додержанням суб'єктами господарювання законодавства про працю, а лише заперечувала факт порушення нею законодавства про працю, в зв'язку з чим, відповідно до наведених вище повноважень такого органу та визнання такого повноваження позивачем (ч.3 ст.72 КАС України), вказана обставина вважається встановленою.

Таким чином, у даному випадку перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, відповідно до яких на позивача накладено штраф, суд виходив з такого.

В ст. 265 КЗпП України визначено відповідальність за порушення законодавства про працю, а саме посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п'ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

На виконання даної норми Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2003 № 509 затвердив Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4 Порядку № 509).

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 6 Порядку № 509).

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (пункт 7 Порядку № 509).

Встановлено, що позивач була повідомлена про розгляд справи про накладення штрафу та приймала участь у її розгляді, надавши пояснення щодо виявлених під час перевірки порушень, а саме вказала, що жодних порушень не вчиняла, так як жодних трудових відносин з ОСОБА_3 не укладала.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Жодних порушень вказаних норм під час прийняття оскаржуваних постанов судом не встановлено.

У даному випадку спірним питанням є правомірність/неправомірність прийнятих відповідачем постанов про накладення на позивача штрафів з підстав наявності/відсутності фактів вчинення порушень законодавства про працю.

Частина друга статті 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначає, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 вказаного Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Частиною 2 ст. 24 КЗпП України передбачено, що при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Згідно з вимогами частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вже зазначалось, в акті перевірки вказано, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивач використовує працю ОСОБА_3 без належного документального оформлення на робочому місці продавця, без забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Представником відповідача в підтвердження фактичного допуску до роботи ОСОБА_3 без належного документального оформлення надано суду довідку №18 від 26.10.2016 року про проведення рейду дослідження щодо легалізації тіньової зайнятості населення у Тростянецькому районі, в якій зазначено, що в ході рейду дослідження виявлено, що по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», однак на час рейду дослідження вона була відсутня. Натомість найманий працівник ОСОБА_3 виконувала роботу продавця по продажу продуктових товарів.

Крім того, була надана довідка №238 від 06.12.2016 року, яка видана Четвертинівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, відповідно до якої судом встановлено, що на території Четвертинівської сільської ради по АДРЕСА_1 функціонує магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1, продавцем в магазині працює понад п'ять років - ОСОБА_3.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_3 не працює в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1». ОСОБА_3 також надала пояснення, що вона не працює в даному магазині. Свідок ОСОБА_5 - головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області повідомив, що під час проведення перевірки позивача виявлено, що ОСОБА_3 перебувала в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1". Крім того, свідок ОСОБА_8 - голова Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області та ОСОБА_7 - старший лейтенант, інспектора Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області повідомили, що протягом 5 років у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» продавцем є ОСОБА_3, оскільки вони неодноразово купували у неї продукти. Свідок ОСОБА_6 - головний спеціаліст сектору праці управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА повідомила суд, що під час проведення рейду дослідження 26.10.2016 року було виявлено, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» працює ОСОБА_3 оскільки вона знаходиться за прилавком та здійснювала реалізацію товарів.

Оцінюючи в сукупності подані сторонами докази, покази свідків, суд дійшов до висновку, що сукупність встановлених фактів свідчить про постійне знаходження ОСОБА_3, як продавця по продажу продуктових товарів, у магазині ФОП ОСОБА_1, з її відома та згоди, отже ОСОБА_3 дійсно перебувала з позивачем в трудових відносинах, хоча прийняття на роботу належним чином оформлене не було.

Разом з тим слід зазначити, що згідно з ст. 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 108/95-ВР працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку (частина друга статті 30 Закону № 108/95-ВР).

Як встановлено судом, вказаного позивачем здійснено не було, що підтверджується довідкою №1940 від 07.12.2016 наданої Тростянецьким відділенням Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, в якій зокрема вказано, що протягом 2012-2016 років ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді заробітної плати не сплачувався та з 01.10.2013 року єдиний соціальний внесок. нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагород з договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності ФОП ОСОБА_1 не сплачувався. Вказане дає підстави стверджувати про порушення позивачем частини 2 статті 30 Закону № 108/95-ВР.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що оскаржені постанови прийнято правомірно, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд керується частиною 2 статті 94 КАС України, відповідно до якої, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Разом з тим, суд зазначає про відсутність понесених відповідачем витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна