Справа № 760/795/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-653/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачу одноразової грошової допомоги до 5 травня, гарантованої ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з урахуванням сплаченої суми допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій з 11 листопада 2014 року. Був призваний по мобілізації Солом`янським районним у м. Києві військовим комісаріатом та проходив військову службу з 06 вересня 2014 року по 14 вересня 2015 року, та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У 2016 році він, як учасник бойових дій, до 5 травня отримав соціальну допомогу у розмірі 920 грн., замість 5650 грн., що є значно меншого розміру 5-ти мінімальних пенсій за віком, визначеного ст. 12 Закону.
У зв`язку з чим, він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації із проханням провести перерахунок відповідно до норм Закону та здійснити доплату. Проте, отримав відповідь про відсутність підстав для перерахунку та доплати.
Таким чином, вважає, що йому щорічну разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій, сплачено у розмірі меншому, ніж це передбачено нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права і законні інтереси, а тому змушений звернутися з позовом до суду.
Відповідач надав суду заперечення на позов, вважав його безпідставним і просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що виплату грошової допомоги позивачу проведено відповідно до діючого законодавства. Також просив позовну заяву залишити без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду, оскільки щорічна грошова допомога до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920 грн. була проведена шляхом перерахування коштів в квітні 2016 року на вкладний рахунок позивача в ПАТ КБ «Приватбанк», а позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 16 січня 2017 року.
Відповідно до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2015 року (а.с. 6).
Відповідно до листа заступника начальника центру Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Київської міської державної адміністрації № 051/С-5033-011 від 10.10.2016, позивачу на його заяву було повідомлено, що разова грошова допомога за 2016 рік виплачена йому, як учаснику бойових дій, в квітні 2016 року у розмірі 920,00 грн., виплата якої здійснена шляхом перерахування коштів 11.04.2016 року на картковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 7).
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 13-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.
У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги принципам пропорційності і справедливості.
Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.
Позивач отримав щорічну одноразову допомогу до 05 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 гривень, тобто щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виплата щорічної разової грошової допомоги за 2016 р. проведена відповідачем відповідно до діючого законодавства.
Посилання позивача на протиправність дій відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з боку Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Київської міської державної адміністрації не було допущено протиправних дій щодо позивача.
Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як орган виконавчої влади, діяв в межах своїх повноважень і ніяким чином не порушував права та законні інтереси позивача.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що дії відповідача відповідають вимогам закону, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 17, 19, 46, 95 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року), рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, постановою КМ України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст. 7, 71, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186 КАС України, суд -
п о с т а н о в и в :
У позові ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Л.І. Кізюн