Справа № 2а-2146/10
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2010-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2010 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 МО України про поновлення строку, визнання дій протиправними, стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, -

в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 МО України про поновлення строку звернення до суду, визнання дій відповідача щодо відмови у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно протиправними та стягнення суми невиплаченої компенсації в розмірі 2795(дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень) 59 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що до 24.05.1999 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та перебував на речовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_3 . Після звільнення з військової частини НОМЕР_2 військова частина НОМЕР_3 в зв`язку з відсутністю коштів не провела з ним розрахунок по грошовій компенсації за речове майно на суму 2795,59 грн., яка була належна йому до виплати відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року. В подальшому, військові частини НОМЕР_3 та НОМЕР_2 були розформовані, в зв`язку з чим з питань виплати заборгованості з грошової компенсації взамін неотриманого речового майна, позивач нікуди не звертався, оскільки йому не було відомо про те, хто являється правонаступником військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

У 2009 році позивачу стало відомо, що згідно акту передачі заборгованості від 07.08.2006 року № 319 правонаступником з речового забезпечення військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 визначено військову частину НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_1 07.09.2009 року звернувся до командування цієї частини про виплату йому заборгованості в розмірі 2795,59 грн. на що отримав відповідь від 01.10.2009 року №1291 згідно якої позивачу було відмовлено у виплаті в зв`язку з відсутністю коштів у військової частини. Просить позов задовольнити та поновити строк звернення до суду, оскільки пропустив його з поважних причин, в зв`язку з тим, що ліквідація військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_2 та відсутність інформації про їх правонаступників, не дала йому можливість вчасно звернутись до суду за захистом свого права.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій підтвердив наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 2795,59 грн., повідомив суд про ненадходження коштів у військову частину для її погашення, просив розглянути справу у відсутності представника та прийняти рішення на розсуд суду.

За таких обставин, враховуючи заяву відповідача, а також те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи питання обґрунтованості позову, щодо встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до суду, то суд визнає причини пропущення такого поважними, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав 07.09.09 року отримавши довідку про те, що військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 зараховано на речове забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 і сума заборгованості за неотримане ним речове майно складає 2795,59 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.05.1999 року №90 (а.с.2) ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 №32 від 07.09.2009 року (а.с.3 ), розрахунок №42 від 08.02.2005 року грошової компенсації взамін неотриманого речового майна звільненого в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 передана у військову частину НОМЕР_1 згідно акту передачі заборгованості №319 від 07.08.2006 року. Сума заборгованості за неотримане ОСОБА_1 речове майно, належне видачі до 11.03.2000 року складає 2795,59 грн.

Відповідно до заяви від 07.09.2009 року, ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату йому заборгованості в розмірі 2795,59 грн.

Згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2009 року №1291 на адресу позивача, йому було відмовлено у виплаті 2795,59 грн. грошової компенсації за неотримане речове майно в зв`язку з ненадходженням коштів у військову частину коштів на фінансування статті 2731 КЕКВ 1134 (грошова компенсація за речове майно).

Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 року в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Частиною 2 статті 9 Закону визначено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

На виконання вимог вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 22 липня 1998 року №1135 "Про забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний час".

Дію частини 2 статті 9 вказаного Закону призупинено Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Закон набув чинності з 11 березня 2000 року.

Тобто, грошова компенсація замість речового майна були передбачені законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року. На день видання наказу про звільнення зі служби в травні 1999 року позивач мав право на отримання грошової компенсації замість неотриманого речового майна.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відмова командування військової частини НОМЕР_1 МО України у виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 2795 грн. 59 коп. є протиправною. Відсутність коштів не може бути підставою для порушення прав позивача як військовослужбовця.

На підставі викладеного, суд вважає, що строк звернення позивача до суду необхідно поновити, а відповідача слід зобов`язати провести виплату грошової компенсації за неотримане речове майно на користь позивача в розмірі 2795, 59 грн.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17-19, 99, 100, 128, 160-163, 167 КАС України, ст. 9 ч.2 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 року, суд, -

постановив:
Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Визнати дії командування військової частини НОМЕР_1 МО України щодо відмови у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно протиправними.

Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 МО України провести виплату грошової компенсації за неотримане речове майно на користь ОСОБА_1 в розмірі 2795 (дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) грн. 59 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя С.І. Леньо