Справа № 754/70/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/174/17
Справа №754/70/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2017 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Панченко О.М.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що до 01.04.2015 року вона отримувала в УПФУ в Деснянському районі м. Києва пенсію за віком, яку їй було призначено відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є особою, яка постраждала внаслідок ЧАЕС. З 01.04.2015 року їй було припинено нарахування та виплату пенсії.

Позивач зазначає, що 02.03.2015 року Верховна Рада України прийняла за основу проект ЗУ № 2212 від 23.02.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено певні зміни до окремих положень цілого ряду законів України, зокрема в тих частинах, які стосуються порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Так, абзац 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV доповнено наступним змістом: «У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства».

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України» тощо.

Вказуючи на наведені правові норми, позивач звертає увагу на те, що пенсія їй була призначена відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Законом № 213-УІІІ тимчасово обмежено виплату пенсії особам, що працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», а тому у відповідача відсутні правові підстави щодо припинення їй виплат пенсії. В зв»язку з цим вона звернулась до відповідача щодо поновлення виплати пенсії і на своє звернення отримала листа-відмову, в якому зазначено, що згідно вимог чинного законодавства виплати пенсії припинено особам, які працюють на посадах державних службовців.

Відповідно до довідки, виданої позивачу Національним Банком України, її посада - старший контролер відділу приймання та видачі цінностей не є посадою державного службовця.

Посилаючись на викладені обставини, позивач вважає, що на момент призупинення виплати їй пенсії УПФУ в Деснянському районі м. Києва, правонаступником якого є Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, порушило її права на отримання пенсії з 01.04.2015 року, а саме з моменту відсутності нормативного акту, яким би було зазначено механізм обчислення чи виплати пенсії, а тому просить задовольнити її позовні вимоги, визнати протиправними дії Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати їй пенсії за віком та зобов»язати Лівобережне об»єднане управління пенсійного фонду України поновити їй виплату пенсії за віком з 01.04.2015 року. Крім того, просила про скасування рішення Лівобережного об»єднаного управління ПФУ в м. Києві що оформлене у вигляді листа від 05.10.2016 року та рішення комісії ГУПФУ з питань розгляду скарг громадян на рішення об»єднаних управлінь ПФУ в м. Києві щодо пенсійного забезпечення від 20.12.2016 року.

Абзац 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IУ доповнено наступним змістом: «У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства».

ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 набрав чинності 01.04.2015 року та станом на час звернення позивача до управління і суду не визнаний у встановленому порядку таким, що не відповідає Конституції України та не скасований.

У зв»язку з викладеним, відповідач вважає, що з 01.04.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Оскільки позивач на даний час працює на посаді службовця Національного Банку України, то згідно вимог чинного законодавства їй припинено виплату пенсії за віком.

Відповідачі по справі в указаний в ухвалі суду строк не надали суду свої письмові заперечення проти адміністративного позову, будь - яких пояснень суду надано також не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

02.03.2015 року Верховна Рада України прийняла за основу проект ЗУ № 2212 від 23.02.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено певні зміни до окремих положень цілого ряду законів України, зокрема в тих частинах, які стосуються порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Так, абзац 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV доповнено наступним змістом: «У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства».

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України» тощо.

Вказуючи на наведені правові норми, позивач звертає увагу на те, що пенсія їй була призначена відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Законом № 213-УІІІ тимчасово обмежено виплату пенсії особам, що працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», а тому у відповідача відсутні правові підстави щодо припинення їй виплат пенсії. В зв»язку з цим вона звернулась до відповідача щодо поновлення виплати пенсії і на своє звернення отримала листа-відмову, в якому зазначено, що згідно вимог чинного законодавства виплати пенсії припинено особам, які працюють на посадах державних службовців.

Слід також звернути увагу, що закон, передбачений у п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Такий правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 24.05.2016 року (справа №333/6710/15а).

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим підстави для невиплати позивачу пенсії, передбачені ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС», відсутні з 01 червня 2015 року.

Отже, з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » підлягає поновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у ст. 54 зазначеного Закону підстав для її невиплати.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи вимоги ч.2 ст. 99 КАС України, щодо терміну поновлення виплат пенсії ОСОБА_1 з 05 жовтня 2016 року .

Вимоги позову про скасування рішення Лівобережного об»єднаного управління ПФУ в м. Києві що оформлене у вигляді листа від 05.10.2016 року та рішення комісії ГУПФУ з питань розгляду скарг громадян на рішення об»єднаних управлінь ПФУ в м. Києві щодо пенсійного забезпечення від 20.12.2016 року, задоволенню не підлягають, оскільки є відповіддю на письмові звернення позивача та носять інформаційний характер.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 17, 158-162 , 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Лівобережне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 05 жовтня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: