Справа № 821/1839/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1839/16

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Херсонської ОДПІ № від 15.11.2016 року про застосування 6269 грн. штрафу за несвоєчасну сплату акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання підакцизних товарів. Позовні вимоги мотивовані тим, що строк сплати акцизного податку ним не був порушений, тому штраф застосований неправомірно. Позивач посилається на приписи пункту 49.20 статті 49 ПК, який чітко визначає, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. У вказаному пункті статті 49 ПК немає поняття «переноситься», а вжито термін «вважається», що не допускає жодних двозначних трактувань. Європейська конвенція про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін «diesadquem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них. Тому початок перебігу встановленого пунктом 57.1 статті 57 ПК десятиденного строку для сплати зазначеного у декларації податкового зобов'язання пов'язаний саме із таким робочим днем. Оскільки останній день строку подання позивачем податкової декларації, передбачений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК, припав на вихідний день (20 серпня 2016 року субота), граничним строком подання такої декларації є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем 22 серпня 2016 року (понеділок), і саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого зобов'язання платником.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в адміністративному позові, також пояснив, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими, крім того податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2016 року підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає чинному законодавству, оскільки винесене незаконно.

Херсонська ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області заперечує проти позову, посилається на те, що приватний підприємець мав подати декларацію з акцизного податку за липень 2016 року не пізніше 20.08.2016 року, сплатити задекларовану суму податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, тобто до 30.08.2016 року нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань проводиться автоматично АС «Податковий блок» підсистемою «Податковий аудит» без стороннього втручання. У позивача борг виник після нарахування задекларованого податкового зобов'язання 30.08.2016 року, а за фактом сплати коштів 31.08.2016 року недоїмка була погашена.

Представник відповідача заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірним з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 15.11.2016 року № на суму 6269 грн. Стягнуто з Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Не погодившись з таким рішенням Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 06.08.2016 року подала декларацію по акцизному податку за липень 2016 року із задекларованою сумою 62 690 грн. Сума акцизного податку була сплачена 31.08.2016 року.

При проведені камеральної перевірки повноти та своєчасності сплати до бюджету акцизного податку ФОП ОСОБА_2 з 30.08.2016 року по 31.08.2016 року було виявлено порушення п.222.3.1 п.222.3 ст.222 ПКУ, прострочення становить 1 день, замість 30.08.2016 року акцизний податок сплачено 31.08.2016 року.

Херсонська ОДПІ на підставі акту перевірки від 20.10.2016 року № 000208/21-03-40/НОМЕР_2 прийняла податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2016 року про застосування до позивача штрафу у розмірі 10 %, а саме 6269 грн. за несвоєчасну сплату акцизного податку.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, ФОП ОСОБА_2 оскаржила їх у судовому порядку.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вимог п.57.1 ст.57 ПКУ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до вимог пп.222.3.1 п.222.3 ст.222 ПКУ суми акцизного податку перераховуються до бюджету суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Відповідно до вимог п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим ПКУ, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені ПКУ. Пунктом 49.20 ст.49 ПКУ визначено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. У вказаному пункті статті 49 ПК України немає поняття «переноситься», а вжито термін «вважається», що не допускає жодних двозначних трактувань. Тобто десятиденний строк для сплати податку слід рахувати від останнього дня подання декларації за відповідний період.

Граничний строк подання декларації за липень 2016 року припадає на 20.08.2016 року, який є вихідним днем суботою. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що 22 серпня 2016 року вважається останнім днем подання декларації з акцизного податку, і саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого зобов'язання відповідним платником. Тобто, граничний термін сплати узгодженого зобов'язання з акцизного податку за липень 2016 року вважається 01 вересня 2016 року. Отже, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, зазначений термін при сплаті податку позивачем не порушено.

Аналогічну правову позицію з питання застосування п.57.1 ст.57 ПКУ висловлено Верховним Судом в постанові від 09.06.2015 року по справі № 21-18а15. Згідно до вимог ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року встановлено, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «ad quem» означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до частини другої статті 4 Європейської конвенції про обчислення строків якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Аналогічний порядок обчислення строків визначено, зокрема у статті 253 Цивільного кодексу України у якій зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з частиною першою статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян