Справа № 535/1031/16-а
Суддя: Мальцев С. О.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 535/1031/16-а
Провадження № 2-а/535/2/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року смт Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - судді - Мальцева С.О.;

секретарем судового засідання - Білик Н.О.;

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника третьої особи - Мельницька Т.В.;

представника відповідача - Гребінник С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спеціалізованому приміщенні - зали судових засідань Котелевського районного суду Полтавської області в смт Котельва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чутівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа: Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати неправомірні дії Чутівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 р. по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року у ДП «Тандем-М» на проведенні відповідного перерахунку пенсії з дня її призначення з 05.09.2016 року з урахуванням збільшеного страхового стажу; зобов'язати Чутівське об'єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 року по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року у ДП «Тандем - Т» та провести відповідний перерахунок з дня її призначення /05.09.2016 року/ з урахуванням збільшеного страхового стажу.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 послався на те, що з 05.09.2016 він перебуває на обліку в Чутівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за віком. Зазначив, що він з 01.11.2004 року по 31.05.2007 року перебував у трудових відносинах з Дочірним підприємством (далі ДП) - «Тандем - Т», при цьому був застрахованою особою. 02.12.2016 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням доповненого страхового стажу за період роботи із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 року по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року. Проте, відповідач 07.12.2016 року письмово відмовив йому в перерахунку пенсії пославшись на те, що дані системи персоніфікованого обліку не підтверджують набуття страхового стажу за згадані періоди роботи, так як роботодавець ДП «Тандем - Т» не нараховувало та не сплачувало страхові внески за найманих працівників. Такі дії управління позивач вважає протиправними, оскільки страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавленні можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що фактично, у випадку неповної сплати, означатиме порушення рівності їх прав на призначення пенсіє при інших рівних умовах, а органи пенсійного фонду мають необхідні механізми контролю за сплатою страхових внесків страхувальниками у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, в тому числі й щодо нарахування та сплати страхових внесків в установлені строки, а факт відсутності в персоніфікованому обліку відомостей про сплату страхових внесків не може вплинути на обсяг пенсійних прав. Наведені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, кожен окремо, заявлені позовні вимоги підтримали в повному з тих підстав, що викладені в адміністративному позові.

Представник третьої особи Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - Мельницька Т.В. в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі та визнати позов необґрунтованим та безпідставним, з підстав, які вказані в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів адміністративної справи (а.с. 99; 108-114).

Представник відповідача Чутівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - Гребінник С.І. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, з підстав, що вказані в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів адміністративної справи (а.с. 34-36).

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до т а к о г о.

Розглядом справи установлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.11.2004 року по 31.05.2007 року працював у ДП «Тандем - Т», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9).

05.09.2016 року позивачу ОСОБА_1 призначена на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком довічно (а.с. 8).

Страховий стаж ОСОБА_1 на момент призначення пенсії складає 31 рік 8 місяців 24 дні.

02.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Чутівського об'єднаного управління пенсійного фонду України з письмовою заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням доповненого страхового стажу за період роботи із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 року по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року (а.с. 40).

Рішенням Чутівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 07.12.2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу вище вказані періоди роботи, в зв'язку з тим, що дані системи персоніфікованого обліку не підтверджують набуття страхового стажу за згадані періоди роботи, так як не має позначки, що сплачено страхові внески (а.с. 41-42).

Про вище вказане прийняте рішення Чутівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило листом від 07.12.2016 року за №1256/05-19 позивача ОСОБА_1 (а.с. 10).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення пенсіонер звернувся за захистом до суду (а.с. 2-4).

Для вирішення спору, враховуючи визначені судом правовідносини, суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому із наступних мотивів:

У частині першій статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Положеннями частини 1 статті 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає у тому числі право на забезпечення їх у старості.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 96 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами.

Зокрема, закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначає види пенсії та умови набуття права на їх отримання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування », загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, особи, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Пунктом 1 частини статті 8 цього ж Закону визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування », страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 20 зазначеного Закону визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 10 зазначеної вище статті, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Також ст. ст. 5,15 Закону України «Про оплату праці», ст. 97 Кодексу законів про працю України, за організацію роботи по виплаті заробітної плати та відрахувань з неї на пенсійне страхування відповідає роботодавець.

Крім того, відповідно до статті 254 КЗпП України, несплата підприємством, установою, організацією внесків на соціальне страхування не позбавляє працівника виплати за цим страхуванням, зокрема, виплати пенсії.

Аналіз наведених положень дає підстави суду для висновку про те, що відповідальність щодо обов'язку несплати страхових внесків несе відповідний страхувальник.

При цьому, як вбачається з вище вказаних норм Закону застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати страхових внесків роботодавцем.

Судом установлено, що ОСОБА_6 був застрахованою особою в спірні періоди із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 р. по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року під час роботи в ДП «Тандем-М».

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Тандем - М» подавало органам пенсійного фонду річні звіти про застрахованих осіб, в тому числі щодо ОСОБА_6 за 2004 - 2006 роки, з яких роботодавцем нараховувалися страхові внески відповідно до вимог чинного законодавства.

З індивідуальної відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (облікова картка НОМЕР_1), наданої відділом персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж ПФУ, вбачається, що за наведені вище спірні періоди страхові внески ДП «Тандем - М» не сплачено.

Так, реєстр застрахованих осіб формує та ведуть (вносять та корегують відомості) органи пенсійного фонду, до якого в тому числі відноситься, як і Чутівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області так і Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області

У судовому засіданні було з'ясовано, що органам пенсійного фонду було достеменно відомо про не сплату страхових внесків ДП «Тандем - М», в тому числі за вказані спірні періоди щодо ОСОБА_1, проте ними належних заходів впливу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не було вжито.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що діяльність ДП «Тандем - М» припинено на підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, 17.02.2009, 25.02.2009, 7/10, без відповідного правонаступника.

Доказів стосовно того, що органи пенсійного фонду вживали заходів щодо сплати страхових внесків під час процедури банкрутства ДП «Тандем - М», суду не було надано.

На думку суду, факт відсутності в персоніфіковану обліку конкретно по ОСОБА_6 відомостей про сплату страхових внесків за спірні періоди ніяким чином не може вплинути на обсяг пенсійних прав позивача, оскільки це право не може бути порушено тільки з підстав неналежного виконання обов'язків страхувальником. Позивач як застрахована особа не повинна нести відповідальність за порушення законодавства страхувальником обов'язків зі сплати страхових внесків.

Наведене твердження також узгоджується з правовою позицією, яка викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014 року по справі за №242/2627/13-А.

Разом з цим, Конституційний Суд України в рішенні від 01.06.2016 року № 2-рп/2016, наголосив, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватись виключно Конституцією та законами України, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, а у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов'язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Отже, страхувальник, який був уповноважений на подання до органів пенсійного фонду даних щодо сплати страхових внесків та відповідних звітів з цього питання було припинено діяльність в зв'язку з банкрутством без правонаступника, а відповідальний орган держави за контроль щодо сплати страхових внесків - пенсійний фонд, не вжив відповідних заходів реагування відповідно до Закону щодо їх сплати.

На даний час вирішити вказане питання поза судовим порядком та захистити конституційне право позивача на соціальний захист, окрім як судового порядку не вбачається можливим.

Суд констатує, що механізм державного соціального страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу.

У даному випадку, несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом, а пенсійні органи не вжили дієвих заходів для забезпечення гарантованого державою права на пенсію.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 71 КАС України не надав доказів щодо правомірності прийняття свого рішення стосовно відмови ОСОБА_6 у проведенні перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу період роботи із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 року по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року у ДП «Тандем - Т»

Натомість позивач ОСОБА_6, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відтак, заявлений адміністративний позов ОСОБА_6 суд вважає таким, що є обґрунтованим та підлягає до задоволення повністю.

У матеріалах справи наявна квитанція про сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., а тому ці судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 17, 19, 69-71, 79, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1, - задовольнити повністю.

2.Визнати неправомірні дії Чутівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 р. по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року у ДП «Тандем-М» на проведенні відповідного перерахунку пенсії з дня її призначення з 05.09.2016 року з урахуванням збільшеного страхового стажу.

3.Зобов'язати Чутівське об'єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи із 01.11.2004 року по 31.12.2004 року, із 01.04.2005 року по 30.09.2005 року, із 01.11.2005 року по 31.12.2006 року у ДП «Тандем - Т» та провести відповідний перерахунок з дня її призначення /05.09.2016 року/ з урахуванням збільшеного страхового стажу.

4.Стягнути з Чутівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

5.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

6.Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, а особами присутніми у судовому засіданні протягом десяти днів з дня її проголошення.

7.Постанову складено у повному обсязі на протязі п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області Мальцев С.О.