Справа № 813/789/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 р. Справа № 876/7371/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС України у Львівській області), управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - УДАІ УМВС України у Львівській області), в якому просив стягнути з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на його користь кошти у зв'язку із звільненням його з органів внутрішніх справ, а саме, залишок одноразової грошової допомоги, невиплачений залишок по заробітку за жовтень 2015 року, заробіток за квітень 2014 року, додаткове середньомісячне грошове забезпечення, зобов'язати УДАІ ГУ МВС України у Львівській області нарахувати і виплатити компенсацію за невідбуту відпустку у 2015 році, компенсацію за додаткову відпустку, а також стягнути з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року позов задоволений частково: зобов'язано УДАІ УМВС України у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у 2015 році та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 листопада 2015 року по день фактичного розрахунку - 12 квітня 2016 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду змінити та стягнути в його користь невиплачену заробітну плату і середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення змін до постанови та залишок одноразової допомоги при звільненні.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскільки розмір грошового забезпечення за останні місяці служби, що передували звільненню, є відомим і відповідна довідка міститься в матеріалах справи, то суд першої інстанції повинен стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а не зобов'язати нарахувати і виплатити. Також апелянт звертає увагу на те, що у відповідача наявна заборгованість по заробітку за квітень 2014 року та жовтень 2015 року, що підтверджується випискою банку по картці/рахунку ОСОБА_2 за 2014-2015 роки з отримання грошового забезпечення.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені. Представники відповідачів, належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ МВС України у Львівській області № 771 о/с від 30.10.2015 року звільнено прапорщика міліції ОСОБА_2, інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 3 (з обслуговування стаціонарного посту) батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ УМВС, з органів внутрішніх справ у запас за віком з 31.10.2015 року; вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби становить 22 роки 01 місяць 25 днів, загальний трудовий стаж становить 28 років 09 місяців 09 днів.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов в частині зобов'язання УДАІ УМВС України у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у 2015 році, виходив з наявності у відповідача обов'язку нарахування та виплати компенсації позивачу за всі дні невикористаної щорічної відпустки у зв'язку з перебуванням позивача в період відпустки на лікарняному. Задовольняючи позов в частині зобов'язання УДАІ УМВС України у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 листопада 2015 року по день фактичного розрахунку 12 квітня 2016 року, суд першої інстанції виходив з встановлення судом факту затримки розрахунку при звільненні позивача зі служби в органах внутрішніх справ з вини відповідача, а тому відповідно до норм КЗпП України задовольнив таку позовну вимогу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_2 залишку одноразової грошової допомоги, невиплаченого залишку по заробітку за жовтень 2015 року, заробітку за квітень 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, здійснено нарахування вказаних виплат, а позивачем не доведені позовні вимоги в цій частині. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області середньомісячного грошового забезпечення, компенсації за додаткову відпустку тривалістю 15 днів, суд першої інстанції зазначив, що у позивача відсутнє право на отримання додаткового місячного грошового забезпечення та право на додаткову відпустку тривалістю 15 календарних днів, оскільки дія Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом МВС України від 04.07.2014 року № 638, не поширюється на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 (далі - Інструкція № 499), визначений порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Розділом II Інструкції № 499 встановлений виключний перелік видів виплат, нарахувань та надбавок, які становлять склад грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки УДАІ УМВС України у Львівській області про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні № 762/15/02-2016 від 16.06.2016 року (а.с. 69), відомості зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 року по 30.04.2016 року (а. с. 70), архіву розрахункових листів за період з січня по жовтень 2015 року (а. с. 71), ОСОБА_2 нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, заробіток за квітень 2014 року та жовтень 2015 року відповідно до Інструкції № 499.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги, як і встановлено судом першої інстанції, проведена у повній відповідності із законом. Позивачем не доведено, що її розмір має бути більшим. Також відповідачем здійснено нарахування та виплату заробітку за квітень 2014 року відповідно до вимог законодавства, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Нарахування та виплата позивачу заробітку за квітень 2014 року також підтверджується наданою в судовому засіданні представником апелянта довідкою-випискою ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.05.2016 року по картці/рахунку ОСОБА_2 (а.с. 208-209), з якої вбачається, що на банківський рахунок позивача 29.04.2014 року була нарахована зарплата за квітень 2014 року в розмірі 2387,41 грн.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на користь позивача заробітку за квітень 2014 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення змін до постанови суду апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ з 31.10.2015 року, виплата одноразової вихідної допомоги проведена відповідачем 12.06.2016 року.

Отже, з вини відповідача ОСОБА_2 не виплачені у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, належні при звільненні суми, у зв'язку з чим обов'язок нарахування і виплати таких сум має УДАІ УМВС України у Львівській області.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 01 листопада 2015 року по день фактичного розрахунку - 12 квітня 2016 року.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був зазначити у судовому рішенні про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а не зобов'язати нарахувати і виплатити, апеляційний суд зазначає, що виконання судового рішення (як стягнення коштів, так і їх нарахування і виплата, присуджені позивачу судовим рішенням) здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Щодо позовних вимог про стягнення з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на користь позивача середньомісячного грошового забезпечення в розмірі заробітку за один місяць та зобов'язання УДАІ ГУ МВС України у Львівській області нарахувати і виплатити позивачу компенсацію за додаткову відпустку тривалістю 15 днів, то апеляційний суд зазначає, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом МВС України від 04.07.2014 року № 638, на яку покликається позивач, визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з'єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров'я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини) та не поширюється на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, до складу яких відносився позивач ОСОБА_2 до моменту звільнення зі служби.

Тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині є цілком обґрунтованим і відповідає закону.

Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не взяті апеляційний судом до уваги, оскільки такі покликання є недоведеними. Апелянт не зазначив жодного конкретного доказу чи обставини, яка не була досліджена і з'ясована судом першої інстанції. Апеляційним судом встановлено, що постанова прийнята судом першої інстанції на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтверджених належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі № 813/789/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

В.П. Сапіга

Ухвала складена в повному обсязі 20.02.2017 року