Справа № 206/6990/16-а
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/6990/16-а
Провадження № 2-а/206/8/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2017року

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого-судді:Зайченко С.В., при секретареві: Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №8 батальйону №3 УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Іванової Софії Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить поновити строк оскарження постанови АР №005979 від 24.10.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. та скасувати її, закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що 24 жовтня 2016 року інспектором роти №8 батальйону №3 УПП у м. Дніпро лейтенантом поліції Івановою Софії С.В. була винесена постанова серії АР №005979 по справі про адміністративне правопорушення . У тексті постанови зазначено, що 24 жовтня 2016 року, він як водій автомобіля НОМЕР_1 у м. Дніпро рухаючись по вул. Гаванська,4 не виконав вимоги знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» на залізничному переїзді, а зокрема здійснив проїзд без зупинки, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.123 КУпАП. Вважає, що обставини викладені в постанові є спотвореними та недоведеними, оскільки він не скоював адміністративного правопорушення. Поважність причини пропуску строку мотивував тим, що він 03.11.2016 року направив до суду позовну заяву про скасування постанови. 05.12.2016 року сусіди за місцем його проживання принесли розірваний собаками поштовий конверт в якому лежала ухвала суду від 23.11.2016 року про те, що його заяву вважають неподаною у зв'язку з тим, що нібито ухвалою від 09.11.2016 року йому було надано строк для усунення недоліків. Про те, що його позов ухвалою від 09.11.2016 року був залишений без руху йому ніхто нічого не повідомляв, тому строк був пропущений від незалежних від нього причин.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та додатково зазначив, що він здійснив повну зупинку свого транспортного засобу перед знаком «Проїзд без зупинки заборонено».

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та зокрема пояснила, що під час патрулювання 24 жовтня 2016 року був помічений автомобіль позивача, який не виконав вимогу дорожнього знаку, а саме здійснив проїзд без зупинки на залізничному переїзді, чим порушив вимоги п.20.2 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.123 ч 1 КУпАП. З метою припинення вказаного правопорушення до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., шляхом винесення постанови.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що під час патрулювання був помічений автомобіль, водій якого не здійснив зупинку на вимогу знаку, він лише знизив швидкість перед переїздом. Водій порушення не визнавав, посилався, що переїзд не працює, тому знаку не повинно бути.

Заслухав доводи сторін, покази свідка, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2016 року інспектором 8 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпро Івановою С.В. відносно позивача було винесено постанову серії АР №005979, згідно якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало не виконання вимоги знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» на залізничному переїзді, що є порушенням п.20.2 ПДР.

Пунктом 20.2 Правил дорожнього руху встановлено, що під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Згідно ст.123 КУпАП порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.ст.222, 258 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.123 ч.1 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 цього ж Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення (не виконання вимоги знаку «Проїзд без зупинку заборонено») відповідачем суду не надано. Свідки вчинення позивачем правопорушення не встановлювались і не були опитані, запис пояснень позивача, зафіксований на технічний пристрій, не зберігся, письмові пояснення від позивача не відбирались.

Незважаючи на заперечення, які висловив позивач при притягненні його до адміністративної відповідальності, про що ним зроблений запис безпосередньо у постанові про незгоду з порушенням, ані відповідач, ані відповідний орган Національної поліції жодних заходів, спрямованих на збереження доказової бази вчиненого адміністративного правопорушення не здійснив.

Покази свідка ОСОБА_5 допитаного в судовому засіданні, суд не може прийняти, як беззаперечний доказ підтвердження провини позивача, оскільки вони більше ніякими належними та допустимими доказами не підтверджені.

Відповідно до частини статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що спірна постанова прийнята відповідачем з недотриманням вимог статей 9, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 123 цього ж Кодексу, тому вона підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про закриття провадження у справі, то суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що позивач з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся вчасно, проте ухвалою суду від 23.11.2016 року позов йому було повернуто у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви, що підтверджується копією поштового конверту (а.с.4).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що встановлений ст. 289 КУпАП строк на оскарження позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до положень ст.ст. 99,102 КАСУ підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 158-160,163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду з адміністративним позовом, як пропущений з поважних причин.

Постанову інспектора роти №8 батальйону №3 УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Іванової Софії Володимирівни в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 005979 від 24 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП та накладення на нього штрафу у сумі 340 гривень - скасувати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С.В. Зайченко