Справа № 804/7082/16
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 р. Справа № 804/7082/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
при секретаріСиниці О.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3 про скасування постанов, -
25.10.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить:
- скасувати постанови Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.09.2015 року № 48372190 та від 18.03.2016 року № 28818511, в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що внаслідок накладення відповідачами арешту на квартиру АДРЕСА_1, позивач не має можливості задовольнити вимоги за рахунок заставленого майна.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, з наступних підстав.
Іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А., про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Вирішуючи спір суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника.
Статтею 57 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту.
Звернення державним виконавцем стягнення на заставлене майно врегульовано статтею 54 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження». В ній зазначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина 8). Стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя (частина 1). Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (частина 3). Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина 4).
Верховний Суд України в листі від 01.02.2015 року про аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, висловив таку правову позицію щодо вирішення спорів про звільнення майна, яке є предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження.
Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим статтею 60 З статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частини 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Згідно із частиною 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у випадках, передбачених частиною 3 статті 54 цього самого закону. Вказані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить не звільнити майно з під арешту, а скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.09.2015 року № 48372190, в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, оскільки вважає незаконним накладення арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки.
За таких, обставин суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, як іпотекодавця.
Щодо вимоги про скасування постанови Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2016 року № 2881851, суд зазначає, що зазначена постанова відповідачем не ухвалювалась, що підтверджується наданими відповідачем документами.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3 про скасування постанов відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Кононенко