Справа № 469/1511/16-а
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 469/1511/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 рокуБерезанський районний суд Миколаївської області

в складі:Головуючого судді- Тавлуя В.В.
за участі:
секретаря судового засідання- Рогозевич С. О.
позивача- ОСОБА_3
представника відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в Березанському
районі Миколаївської області- Снісар Л. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області, Управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

05 грудня 2016 року ОСОБА_3 в порядку, передбаченому КАС України, звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області із зазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги, з урахуванням уточнень, викладених у позовній заяві від 30.12.2016 року (а.с.43-44), обґрунтовувала тим, що

Рішенням 15 сесії 21 скликання Миколаївської обласної Ради народних депутатів від 24 грудня 1992 р.№ 6 вона була обрана народним суддею Березанського районного суду Миколаївської області.

Постановою Верховної Ради України № 731-ІУ від 17 квітня 2003 р. вона була обрана на посаду судді місцевого Березанського районного суду Миколаївської області безстроково.

Наказом начальника управління юстиції в Миколаївській області № 270-Н від 30.07.1998 року, відповідно до Указу Президента України №295/97 від 20.08.1997 року з 01.09.1997 року її призначено головою Березанського районного суду Миколаївської області і на даній посаді вона працювала до моменту свого звільнення.

З 01.01.2003 року наказом начальника територіального управління ДСА України в Миколаївській області їй було призначено щомісячне довічне грошове утримання, як судді, що має стаж роботи 24 роки, що дає право на щомісячне утримання. Станом на 01.01.2012 року вона отримувала щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати голови суду.

До стажу роботи безпосередньо на посаді судді, їй, відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про статус суддів», що була чинною на той час, було зараховано роботу на посаді помічника прокурора Березанського району Миколаївської області у період з 19.07.1978 р. по 04.01.1993 р. (14 років 05 місяців і 16 днів).

Таким чином, їй, поряд з суддівською винагородою, нараховувалось та виплачувалося щомісячне довічне грошове утримання у розмірі від 80%, із збільшенням за кожний відпрацьований рік на 2%, до 90% грошового утримання судді. У зв'язку із змінами в оплаті праці суддів, які набули чинності з 1 січня 2012 p., щомісячне довічне грошове утримання працюючим суддям з 1 січня 2012 р. не виплачувалось.

25.07.2016 року вона звернулася до Вищої ради юстиції із заявою про внесення подання до Верховної Ради України щодо її відставки. На момент звернення із заявою про відставку вона мала стаж роботи, що дає право на відставку судді більше 20 років.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 1600-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку вона звільнена з посади судді Березанського районного суду Миколаївської області.

Наказом в.о.голови Березанського районного суду Миколаївської області її відраховано зі штату Березанського районного суду Миколаївської області з 11.10.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку.

12.10.2016 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши весь необхідний пакет документів виготовлених та належним чином завірених ТУ ДСА України в Миколаївській області.

15.11.2016 року нею була подана заява до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі з проханням повідомити її про розмір нарахованого їй щомісячного довічного грошового утримання.

21.11.2016 року за вих.№ 4015/01.3 листом управління Пенсійного фонду України в Березанському районі, з посиланням на пункт 25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, її було повідомлено про те, що їй проведене нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 86 відсотків за довідкою управління судової адміністрації Миколаївської області від 11.10.2016 № 7/1-1446/16 з урахуванням посади, робота на яких зараховується до стажу роботи суддею, що визначено ст.137 Закону. До стажу роботи на посаді судді зараховано період с 28.12.1992 по 11.10.2016 року, що складає 23 роки 9 місяців 15 днів.

Вважає такі дії управління Пенсійного фонду України в Березанському районі протиправними та такими, що суперечать ст.22, 126, 131 Конституції України, ч.3 ст.138, п. 8 ч. 4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI, Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004, від 21.06.2011 № 7-рп/2011, від 11.10 2005 року № 8-рп/2005, від 18.062007 року № 4-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, положенням Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, висновкам колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладених у справі № 21-584а15 від 24.03.2015 року, у справі № 21-472а15 від 09.06.2015 року, у справі № 21-813а16 від 19.04.2016 року, Постанові Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 1600-VIII.

На думку позивачки, загальний її стаж роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 38 років 02 місяці 29 днів, що зазначено і у наданих до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі документах ТУ ДСА України в Миколаївській області, а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання повинен їй бути визначеним у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, відповідно до положень ст.1173 ЦК України, постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.09.1995 р. вважає, що з управління Пенсійного фонду України в Березанському районі підлягає стягненню моральна шкода завдана їй в результаті винесення незаконного рішення щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання до 86% заробітної плати.

Обґрунтовує це тим, що Розрахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було виконано фахівцями в галузі права - спеціалістами ТУ ДСА України в Миколаївській області, яке є, відповідно до Положення про нього, розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих загальних судів.

Відповідно до рішень Вищої ради юстиції України від 19.09.2016 р., №№ 2605/0/15-16, 2369/0/15-16, 2622/0/15-16, 2612/0/15-16, до розрахунку стажу роботи на посаді судді, достатнього для відставки, зараховуються, крім стажу роботи безпосередньо на посадах суддів України, інші посади, в тому числі посади помічника прокурора за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Однак,управління Пенсійного фонду безпідставно не врахувало її стаж роботи на посаді помічника прокурора в стаж роботи на посаді судді, чим зменшило її відсотки розміру щомісячного довічного грошового утримання, обмеживши конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення внаслідок набуття статусу судді у відставці.

В результаті зазначених неправомірних дій управління Пенсійного фонду їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що їй були завдані моральні страждання та переживання, порушення душевної рівноваги, психоемоційні перевантаження, які потягли за собою погіршення стану здоров'я - гіпертонічний криз, що для неї, враховуючи те, що вона 04.11.2015 року перенесла інфаркт міокарда, є протипоказаним.

Крім того зазначила, що у зв'язку зі зміною мінімального розміру заробітної плати з 01 грудня 2016 року, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», 03.12.2016 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі про проведення їй перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, враховуючи зміну грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та надала відповідну довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану ТУ ДСА у Миколаївській області 02.12.2016 року.

27.12.2016 року вона отримала рішення управління Пенсійного фонду України в Березанському районі № 14/1 від 13.12.2016 року, згідно якого, з посиланням на ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII « Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, ст..2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання не більше 10740 грн., вирішено: у зв'язку з недоцільністю проведення перерахунку продовжити виплату їй щомісячного довічного грошового утримання в попередньому розмірі.

В зв'язку з цим, вважає, що відповідач продовжує допускати порушення її конституційних прав, закріплених як в Законах України, так і міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, оскільки її повноваження, як судді, припинені з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді, тобто з 22.09.2016 року, до набрання чинності Законом № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 року. А тому посилання відповідача на ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року є безпідставним.

Крім того, як зазначено в офіційній редакції Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» стаття 2 втратила чинність в частині поширення її дії, щодо максимального розміру пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI, ( 2453-17 ) як така, що є конституційною, на підставі Рішення Конституційного Суду N 3-рп/2013 (v003p710-13) від 03.06.2013 року. Тому посилання відповідача на зазначену норму Закону є також безпідставними.

Посилаючись на наведені обставини, просить суд:

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області щодо встановлення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставців розмірі 86% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді та відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, протиправними;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючиз 12 жовтня 2016 року, у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та з урахуванням збільшення грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01.12.2016 року здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше проведених виплат. У разі подальшої зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнування на утримання управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області на її користь моральну шкоду в сумі 16 000 гривень.

В судовому засіданні Позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, вважаючи вимоги ОСОБА_3 безпідставними, оскільки стаж роботи Позивачки на посадах, які зараховуються до стажу роботи суддею складає 23 роки, 9 місяців, 15 днів.

Посилання Позивачки на розрахунок щомісячного грошового утримання та стаж роботи на посаді судді, зроблений ТУ ДСА у Миколаївській області, вважає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки його було зроблено у відповідності до положень Закону який втратив чинність.

Представник відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області, повідомленого належним чином про місце, дату і час судового засідання (а.с.72) у судове засідання не з'явився. Про причини неявки свого представника, суд не повідомив.

За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника Управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області відповідно до положень ч.4 ст.128 КАС України.

Заслухавши пояснення Позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачка ОСОБА_3 Рішенням 15 сесії 21 скликання Миколаївської обласної Ради народних депутатів від 24 грудня 1992 р. № 6 була обрана народним суддею Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.18).

Постановою Верховної Ради України № 731-ІУ від 17 квітня 2003 р. Позивачка була обрана на посаду судді місцевого Березанського районного суду Миколаївської області безстроково (а.с.20).

Наказом начальника управління юстиції в Миколаївській області № 270-Н від 30.07.1998 року, відповідно до Указу Президента України №295/97 від 20.08.1997 року з 01.09.1997 року позивачку ОСОБА_3 призначено головою Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.19). На даній посаді вона безперервно працювала до моменту її звільнення, що підтверджується копією Указу Президента України від 07.06.2004 року про призначення головою суду (а.с.15), копією Рішення Ради Суддів України №68 від 17.07.2009 року про призначення головою суду (а.с.22), копією Наказу голови Березанського районного суду від 05.08.2009 року №78 про призначення головою суду (а.с.24), копією Наказу голови Березанського районного суду від 15.04.2015 року №14 про призначення головою суду (а.с.25).

З 01.01.2003 року наказом начальника територіального управління ДСА України в Миколаївській області ОСОБА_3 було призначено щомісячне довічне грошове утримання, як судді, що має стаж роботи 24 роки, що дає право на щомісячне утримання, що підтверджується розрахунком щомісячного грошового утримання працюючих суддів на 2008 рік, наданим ТУ ДСА в Миколаївській області (а.с.26-27), в якому, крім того, зазначено, що станом на 2008 рік Позивачка отримувала щомісячне утримання в розмірі 90% заробітної плати судді.

З 01.01.2005 року позивачці, як судді, що має стаж роботи на посаді судді понад 20 років, була встановлена надбавка в розмірі 2% заробітку до щомісячного довічного грошового утримання, належного у разі виходу у відставку (загальний розмір утримання склав 84%), що підтверджується копією Наказу начальника територіального управління ДСА України в Миколаївській області № 4ос від 10.01.2005 року (а.с.28).

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 1600-VIII позивачку ОСОБА_3 звільнено з посади судді Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.16-17), у зв'язку з поданням заяви про відставку, після чого Наказом в.о.голови Березанського районного суду Миколаївської області її відраховано зі штату Березанського районного суду Миколаївської області з 11.10.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.15).

Як вбачається з копії Подання начальника територіального управління ДСА України в Миколаївській області про встановлення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 11.10.2016 року (а.с.12) стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, позивачці ОСОБА_3 визначено як 38 років, 2 місяці, 29 днів.

Згідно Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зробленого ТУ ДСА України в Миколаївській області (а.с.13) до стажу роботи безпосередньо на посаді судді, позивачці, відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про статус суддів», що була чинною на той час, було зараховано роботу на посаді помічника прокурора Березанського району Миколаївської області у період з 19.07.1978 р. по 04.01.1993 р. (14 років 05 місяців і 16 днів).

15.11.2016 року Позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі з заявою (а.с.9), у якій просила повідомити її про розмір нарахованого їй щомісячного довічного грошового утримання.

21.11.2016 року листом управління Пенсійного фонду України в Березанському районі за вих. № 4015/01.3 (а.с.10), Позивачку з посиланням на пункт 25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, було повідомлено про те, що їй проведене нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 86 відсотків за довідкою Управління судової адміністрації Миколаївської області від 11.10.2016 № 7/1-1446/16 з урахуванням посад, робота на яких зараховується до стажу роботи суддею, що визначено ст.137 Закону. До стажу роботи на посаді судді зараховано період з 28.12.1992 по 11.10.2016 року, що складає 23 роки 9 місяців 15 днів.

Також судом встановлено, що 03.12.2016 року Позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в Березанському районі про проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, враховуючи зміну грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, і Рішення управління Пенсійного фонду України в Березанському районі № 14/1 від 13.12.2016 року (а.с.46-47), Позивачці з посиланням на положення ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, ст.2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання не більше 10740 грн., вирішено: у зв'язку з недоцільністю проведення перерахунку продовжити виплату їй щомісячного довічного грошового утримання в попередньому розмірі.

Згідно наявної у матеріалах справи Довідки Березанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 22.11.2016 року (а.с.32) позивачка ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом «Гіпертонічний криз».

Згідно копії Виписки з медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного центра №13938/2379 (а.с.29-30) позивачка знаходилася на лікуванні у кардіологічному центрі з 04.11.2015 року по 25.11.2015 року і направлена для продовження лікування у відділенні реабілітації комунального центра відновлювального лікування.

Згідно копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №257220 від 03.03.2016 року (а.с.31) позивачка є інвалідом 3-ї групи безстроково у зв'язку з загальним захворюванням.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд керується наступним.

Згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені в ній, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В силу ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у рішенні в справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, а також у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), наголошував, що частина 3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XІI, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 08.06.2016 року № 4-рп/2016.

Ухвалюючи вказані Рішення, Конституційний Суд України зазначив, що «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя».

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Зазначена правова позиція також викладена у Рішеннях колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у справі № 21-584а15 від 24.03.2015 року, у справі № 21-472а15 від 09.06.2015 року, у справі № 21-813а16 від 19.04.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше

двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Як встановлено судом, Позивачка ОСОБА_3, як суддя з 38-річним стажем роботи на посаді судді набула право на відставку до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», і була звільнена з посади судді 29.09.2016 року у день оприлюднення на офіційному веб-сайті Верховної Ради України Постанова Верховної Ради про звільнення її з посади судді, тобто до вступу в дію Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 року.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Як встановлено судом, загальний стаж роботи Позивачки, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 38 років 02 місяці 29 днів, до якого відповідно до положень ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XІI зараховано період з 19.07.1978 року по 04.01.1993 року її роботи на посаді помічника прокурора Березанського району Миколаївської області (14 років 05 місяців і 16 днів), що вбачається з документів ТУ ДСА України в Миколаївській області (а.с.12, 13), наданих відповідачу.

В зв'язку з цим, відповідно до положень ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI, розмір її щомісячного довічного грошового утримання повинен складати 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, суд вважає, що діями Відповідача порушено права Позивачки ОСОБА_3, оскільки ним безпідставно на зараховано до її загального стажу роботи на посаді судді її період роботи з 19.07.1978 року по 04.01.1993 року на посаді помічника прокурора Березанського району Миколаївської області (14 років 05 місяців і 16 днів), та визначено її щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді (а.с.10).

Також суд вважає, що діями відповідача порушено права Позивачки в частині обмеження максимального розміру її щомісячного довічного грошового утримання сумою не більше 10740 грн., та відмовою у проведенні перерахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання (а.с.46-47), оскільки такі дії суперечать правовому висновку, викладеному у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Так у п.4 резолютивної частини вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: - частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій 1 статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції У країни, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, суд вважає, що для задоволення позовних вимог Позивачки в частині визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, наявні правові підстави, а порушені права позивачки підлягають захисту у визначений Позивачкою спосіб.

Також суд вважає, обґрунтованими вимоги позивачки в частині стягнення на її користь моральної шкоди виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як встановлено судом 21.11.2016 року (а.с.10) Позивачку було повідомлено про те, що їй проведене нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 86 відсотків, та вказані дії відповідача суд визнає неправомірним.

Наступного дня, 22.11.2016 року, позивачка ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом «Гіпертонічний криз», що підтверджується Довідкою Березанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 22.11.2016 року (а.с.32).

Таким чином, суд вважає обґрунтованими та підтвердженими доводи Позивачки, що в результаті зазначених неправомірних дій Відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у моральних страждання та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, психоемоційному перевантаженні, які потягли за собою погіршення стану здоров'я - гіпертонічний криз.

Дійшовши такого висновку суд також враховує ті обставини, що Позивачка є інвалідом 3-ї групи безстроково у зв'язку з загальним захворюванням (а.с.31), і тривалий час знаходилася на лікуванні у кардіологічному центрі (а.с.29-30).

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь Позивачки, суд керуючись п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, виходячи з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала Позивачка, вважає, що на користь Позивачки слід стягнути завдану їй моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В частині стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі 13000 грн. слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12, 15, ст.ст. 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області, Управління Державної казначейської служби України у Березанському районі Миколаївської області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області щодо встановлення ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставців розмірі 86% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді та відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючиз 12 жовтня 2016 року, у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та з урахуванням збільшення грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01.12.2016 року здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше проведених виплат. У разі подальшої зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стягнути з держави на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.

У задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 13 000 грн., - відмовити.

На підставі ч.3 ст.94 КАС України стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 654,55 грн., відповідно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст постанови складено та підписано 20 лютого 2017 року.