Справа № 686/14435/16-а
Суддя: Колієв С. А.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому зазначила, що 24 червня 2016 року стосовно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення згідно якого, вона, як власниця квартири АДРЕСА_1 допустила самовільне перепланування житлового будинку, а саме розпочала розширення балкону з квартири, що призвело до погіршення стану будинку, чим порушила вимоги п.6.5.3 «Правил благоустрою території міста Хмельницького», «Правил утримання житлових приміщень», «Правил утримання собак, котів, хижих тварин підприємствами, організаціями. громадянами». На підставі вказаного протоколу 05.07.2016 року адміністративною комісією ХМР було винесено постанову №3 згідно якою вона була визнана винуватою та притягнута до адміністративної відповідальності за ст..150 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 51 гривня. Вважає вказану постанову незаконною з таких підстав.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.06.2016 року не зазначено рішення Хмельницької міської ради, яким надано повноваження особі, яка склала цей протокол, на вчинення таких дій. Згідно постанови адміністративної комісії вона була визнана винуватою у порушенні п.14.3, п.1.4.4 Правил утримання житлових приміщень, в той час як згідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення така підстава не була зазначена. Крім того, у самому протоколі по суті взагалі не визначний нормативно-правовий акт, положення якого вона порушила (зазначено лише пункт 6.5.3 без зазначення конкретного правового акту). На вказані порушення складання протоколу адміністративна комісія при його розгляді уваги не звернула та самостійно змінила підстави до притягнення її до адміністративної відповідальності, що є порушенням вимог КУпАП. Крім того зазначила, що її кватира розташована на третьому поверсі і жодних дій з перепланування житлового будинку, які б підпадали під таке визначення нею не вчинялися; жодних доказів цьому не було зібрано та представлено (відповідних оглядів не проводилося), як і не складалося жодних актів про те, що саме внаслідок вчинених нею дій було спричинено погіршення стану будинку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що на розгляд адміністративної комісії надійшов протокол про адміністративне правопорушення, який був складений майстром ЖЕК №6 стосовно порушення ОСОБА_1 вимог п.1.4.4 Правил утримання житлових приміщень, а саме здійснення нею самовільного перепланування житлового будинку (розширення балкону), що призвело до погіршення технічного стану будинку. За наслідками розгляду вказаного протоколу 05.07.2016 року комісією було винесено постанову, якою останню було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..150 КУпАП. Зазначила, що оскаржувана позивачкою постанова є законною, винесена уповноваженою особою у відповідності до вимог КУпАП.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, допитавши свідка, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Хмельницької міської ради №3 від 05 липня 2016 року ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст..150 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 51 гривня. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 24.06.2016 року АДРЕСА_2, самовільно здійснила перепланування житлового будинку, а саме розпочала розширення балкону з квартири, що призвело до погіршення технічного стану будинку, чим порушила п.14.3, п.1.4.4 Правил утримання житлових приміщень.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі повязана з повним, всебічним і обєктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обовязок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

За приписами частин 1, 2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст..256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Як встановлено, оскаржувана позивачем постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена на підставі протоколу №000088 від 24.06.2016 року про адміністративне правопорушення.

Згідно вказаного протоколу, у «розділі суть правопорушення» зазначено: власник квартири приступила самовільне перепланування житлового будинку, а саме розпочато розширення балкону з квартири. Роботи, які проводилися призвели до погіршення технічного стану будинку.

Разом з цим суд вертає свою увагу на те, що у протоколі не міститься посилання на конкретний нормативно-правовий акт, положення якого порушила ОСОБА_1 (у ньому зазначено лише пункт 1.4.4).

Більше того, згідно представленого позивачем копії вказаного протоколу у ньому зазначено на порушення останньою пункту 6.5.3 (також без зазначення конкретного нормативно-правового акту), в той час як на розгляд адміністративної комісії у такому протоколі вже містяться вказівка на інші пункти (1.4.4). При цьому з оглянутого оригіналу протоколу, який був надісланий адміністративній комісії містяться у зазначеній графі містяться виправлення.

Факт виправлення у протоколі не заперечила свідок ОСОБА_2, яка складала вказаний протокол. При цьому пояснила, що дійсно спочатку у протоколі були зазначений один пункт нормативно-правового акту, який порушила ОСОБА_1, а після того, як цей протокол оглянула юрист, у нього були зроблені виправлення та зазначений вірний пункт Правил, які порушила остання. Вказані виправлення робилися за відсутності ОСОБА_1

На такі обставини, адміністративна комісія не звернула уваги, та не надала їм оцінки й не прийнала рішення, відповідно до вимог ст..278 КУпАП.

Також суд зазначає, що положеннями ст..150 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень.

Поняття термінів «перепланування» та «переобладнання» закріплені у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76, згідно з якими до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. До переобладнання належить улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Пунктом 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76 встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Притягуючи до адміністративної відповідальності адміністративна комісія зазначила, що ОСОБА_1 вичинила самовільне перепланування житлового будинку, а саме розпочала розширення балкону з квартири. Разом з цим жодних доказів здійснення такого перепланування матеріали справи не містять (актів огляду, в якому було б зафіксовано факт розширення (більше ніж визначено технічним паспортом) балкону, факт погіршення технічного стану будинку).

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід визнати, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували його вину за ст.150 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17-20, 69-72, 86, 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Хмельницької міської ради №3 від 05 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 за ст..150 КУпАП скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: С.А.Колієв