Справа № 760/13321/16-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 23 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 23 вересня 2016 року задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, визнано неправомірними дії Правобережного об'єднаного УПФ України в м.Києві щодо відмови перерахування ОСОБА_2 пенсії по довідці, яка видана Головним управлінням ДСНС України у Київській області від 06 липня 2016 року №188 із розміру грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження з 26 по 29 квітня 1986 року з урахуванням премії 170 крб. та одноразової винагороди 930 крб., зобов'язано Правобережне об'єднане УПФ України в м.Києві провести ОСОБА_2 з 06 липня 2016 року перерахунок пенсії із грошового забезпечення, отриманого за роботу в зоні відчуження з 26 по 29 квітня 1986 року в сумі 1302,47 крб. за довідкою від 06 липня 2016 року №188, наданою Головним управлінням ДСНС України у Київській області, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що для перерахунку пенсії позивача з урахуванням одноразової винагороди в сумі 930 крб. та премії 170 крб. в розмірах фактичних відшкодувань збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні законні підстави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в Правобережному об'єднаному УПФ України в м.Києві та отримує пенсію по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 7751,79 грн.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до вкладки НОМЕР_2.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії №КИЕ-1 №022098 ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з 01 листопада 2001 року, захворювання отримано при виконанні службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

07 липня 2016 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного УПФ України в м.Києві із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із фактичного розміру грошового забезпечення, до якої додано довідку ГУ ДСНС України у Київській області від 06 липня 2016 року №188, копії: карточки обліку доз радіоактивного опромінення, акту нещасного випадку на службі в пожежній охороні МВС СРСР, маршрутного листа ГУ МНС України в Київській області від 05 січня 2012 року №267, розпоряджень Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 рс та від 23 травня 1986 року №1031 рс, постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7, розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року №1006-р, постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2012 року №1210, наказу МВС СРСР від 26 травня 1986 року №0149 рс, виписки з Указу Президії Верховної Ради СРСР від 24 грудня 1986 року, Указу Президента України №1156/2008.

Листом від 20 липня 2016 року №17216/07 відповідач відмовив ОСОБА_2 в перерахунку його пенсії з посиланням на постанову Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язанні з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7), відсутністю наказу про нарахування премії у розмірі 930 крб. і номеру відомості, згідно якої була виплачена та безпосередньо нарахована заробітна плата (грошове забезпечення), одержана за роботу (службу) у зоні відчуження.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що фактичний розмір заробітної плати (грошового забезпечення), одержаний позивачем за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якого повинно проводитись обчислення пенсії, складає 1302,47 крб., тому обчислення пенсійного забезпечення повинно проводитись у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із суми 1302,47 крб.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

В силу п.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пункт 2 вказаного Порядку передбачає, що заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

Згідно п.7 цього Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

У відповідності до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» за виконання особливо важливих та відповідальних робіт в залежності від небезпечності їх проведення, в тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації, у зв'язку з чим не допускається для подальшої роботи у зазначених зонах небезпечності - йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації аварії на ЧАЕС» від 23 травня 1986 року №1031 рс вирішено поширити, в тому числі і на військовослужбовців, керівний і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, порядок і розмір підвищення оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 рс.

Наказом МВС СРСР від 26 травня 1986 року №0149 «Про додаткові виплати особовому складу органів внутрішніх справ, військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», на виконання розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 рс та від 23 травня 1986 року №1031 рс було поширено порядок та розмір оплати праці на начальницький та рядовий склад МВС.

Гранична допустима опромінення станом на 1986 рік була передбачена нормами радіаційної безпеки НРБ-76), затвердженими Головним Державним санітарним лікарем СРСР 07 червня 1976 року №141-76, і становила для населення 0,5 БЕР на рік, для персоналу 5 БЕР на рік. Вищевказані норми були основним документом, який регламентував рівень впливу іонізуючого випромінювання.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року №1006-р, з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, органам внутрішніх справ дозволено перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Крім того, доручено МВС та Мінсоцзахисту призначати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з названим розпорядженням грошового утримання.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати до якої входить: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З наявних в матеріалах справи копій маршрутного листа від 05 січня 2012 року №267, акту про нещасний випадок на службі в пожежній охороні МВС СРСР від 25 березня 1987 року, картки обліку доз радіаційного опромінення вбачається, що позивач працював в управлінні пожежної охорони УВС Київського облвиконкому на посаді заступника начальника відділу Держпожежнагляду в званні майора внутрішньої служби, знаходився і працював з перших годин після аварії, де безпосередньо приймав участь у гасінні пожежі, яка виникла внаслідок вибуху 4-го енергоблоку ЧАЕС з 04 години 26 квітня 1986 року. 27-29 квітня 1986 року виконував завдання, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії, де отримав радіаційну дозу опромінення 76,1 БЕР.

Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, від 06 липня 2016 року №188, виданої ОСОБА_2 ГУ ДСНС України у Київській області, позивачу за роботу (службу) в населених пунктах зони відчуження м.Прип'ять, м.Чорнобиль з 26 квітня 1986 року по 28 квітня 1986 року, з 29 квітня 1986 року по 29 квітня 1986 року виплачено заробітну плату (грошове забезпечення) в сумі 1302,47 крб. Зокрема, згідно наявного на зворотній стороні довідки розрахунку, ОСОБА_2 виплачено одноразову винагороду в сумі 930,00 крб. та премію із фонду заробітної плати в розмірі посадового окладу за участь в гасінні пожежі на ЧАЕС в сумі 170,00 крб., що також підтверджується карткою по грошовому утриманню позивача.

Посилання апелянта на відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача з урахуванням одноразової винагороди в сумі 930 крб. та премії 170 крб. є безпідставним, оскільки правомірність відповідних нарахувань та їх фактична виплата підтверджується наявними матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача в перерахунку ОСОБА_2 пенсії згідно довідки про заробітну плату від 06 липня 2016 року №188 та наявності підстав для зобов'язання Правобережного об'єднаного УПФ України в м.Києві провести позивачу з 06 липня 2016 року перерахунок пенсії із грошового забезпечення, отриманого за роботу в зоні відчуження з 26 по 29 квітня 1986 року в сумі 1302,47 крб. згідно довідки про заробітну плату від 06 липня 2016 року №188, виданої Головним управлінням ДСНС України у Київській області, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 23 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.