Справа № 813/4123/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року справа № 813/4123/16

18год. 12хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Хомин Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернулася до суду з позовом до Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Червоноградська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.11.2016 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки відповідача від 24.10.2016 №1242/1301/НОМЕР_1 не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Позивач зазначає, що реальність його правовідносин з контрагентами - ПП «Константа-М» та ДП «Львіввугілля» підтверджується договорами, укладеними належним чином та у відповідній формі; наявністю первинної документації за господарськими операціями з контрагентами; рухом активів в процесі здійснення господарських операцій. Також вказує, що в акті перевірки відповідач не навів будь-яких фактів щодо визнання первинних документів, поданих позивачем під час перевірки, недійсними. Крім того, позивач зазначає, що на момент вчинення дій, визначених у договорах, сторони були зареєстровані у визначеному законом порядку, а також були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані неможливістю підтвердити факт проведення позивачем операцій з контрагентами, а саме з ПП «Константа-М» та ДП «Львіввугілля». Відповідач зазначає, що під час перевірки встановлено відсутність у позивача складських приміщень, транспортних засобів та трудових ресурсів, необхідних для ведення господарської діяльності. Відповідач вказує на неможливість підтвердження реальності господарських відносин позивача з контрагентами з огляду на те, що транспортування товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) здійснювалось ФОП ОСОБА_4 Відповідач вважає, що один перевізник (ФОП ОСОБА_4.) на одному транспортному засобі не міг здійснювати транспортування товару два-три рази на день з м.Камінь-Каширська до м.Червонограда. Також відповідач звертає увагу на недоліки в заповненні товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), наданих позивачем для перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Позивач - ФОП ОСОБА_3 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 зареєстрований як ФОП 16.04.2007 Радехівською райдержадміністрацією, місцезнаходження: Львівська обл., Радехівський район, смт. Лопатин, вул. Шевченка, 114. Позивач перебуває на обліку в Червоноградській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відповідач провів позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні господарських взаєморозрахунків з ПП «Константа-М» та ДП «Львіввугілля» за період з 01.01.2014 по 20.09.2016, за результатами якої складено акт від 24.10.2016 №122/1301/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено такі порушення:

- відсутність об'єктів оподаткування з постачання товарів при їх продажі ДП «Львіввугілля» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, внаслідок відсутності об'єктів оподаткування з постачання товарів при їх придбанні у ПП «Константа-М», що спричинило порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України;

- порушення ч. 5 ст. 203, ч. 1,2 ст. 215, ст. 216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальні настання наслідків;

- відсутність об'єктів оподаткування при придбанні товарів (послуг) у ПП «Константа-М», які підпадають під визначення п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.п.185.1 ст.185, п.186.1 п.186.2 ст.186, п.198.2 , п.198.3 ст.198 ПК України.

На підставі Акта перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- № від 04.11.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на додану вартість на суму 16600грн., в тому числі 13280грн. за основним платежем та 3320грн. за штрафними санкціями;

- № від 04.11.2016, яким збільшено суму податкового зобов'язання для цілей податкового кредиту на суму 1560грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ПП «Константа-М» суд встановив таке.

Між позивачем та ПП «Константа-М» укладено договори купівлі-продажу лісопродукції №03/01/14 від 03.01.2014, №05/01/2015 від 05.01. 2015 та №04/01/2016 від 04.01.2016, відповідно до умов яких, позивач придбавав у ПП «Константа-М» лісопродукцію (рудстійку) в об'ємах та за ціною, вказаних в накладних.

На підтвердження реальності господарських відносин з ПП «Константа-М» позивач надав суду копії таких документів: договорів купівлі-продажу лісопродукції №03/01/14 від 03.01.2014, №05/01/2015 від 05.01.2015 та №04/01/2016 від 04.01.2016, накладних №68 від 28.04.2015, №40 від 22.05.2015, №41 від 23.05.2015, №44 від 03.06.2015, №45 від 11.06.2015, №70 від 30.06.2015, №47 від 06.07.2015, №68 від 31.07.2015, №138 від 1.10.2015, №141 від 06.10.2015, №142 від 07.10.2015, №155 від 16.10.2015, №177 від 19.11.2015, №178 від 20.11.2015, №179 від 27.11.2015, №3 від 06.05.2016, №4 від 14.05.2016, №5 від 21.05.2016, №6 від 28.05.2016, №5 від 04.06.2016, №6 від 08.06.2016, №7 від 17.06.2016, №8 від 24.06.2016 (Т.3 а.с.17 - 52), оборотної відомості за період з 01.01.2014 по 07.10.2016, податкових накладних, виписаних ПП «Константа-М» (Т.1 а.с.42 - 77).

Факт оплати за отриманий товар підтверджується платіжними дорученнями №15 від 16.06.2015, №78 від 12.10.2015, №78 від 20.10.2015, №65 від 24.11.2015, №23 від 11.05.2016, №30 від 31.05.2016, №29 від 31.05.2016, №30 від 6.06.2016, №32 від 9.06.2016, №72 від 30.06.2016.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про відсутність у позивача складських приміщень для зберігання ТМЦ з огляду на таке. Як вбачається з відповіді ПП «Константа-М» б/д і б/н на адвокатський запит від 25.01.2017, як правило, в день купівлі товару ФОП ОСОБА_3 на підставі виписаної продавцем накладної отримував рудстійку на складах ПП «Константа-М» та самостійно забезпечував його подальше транспортування. Проте, траплялися випадки, коли після отримання видаткової накладної ФОП ОСОБА_3 не зміг забрати вже придбану рудстійку з різних причин (поломка автомобіля, зайнятість перевізника і таке інше). В таких випадках проданий товар фактично залишався на складі ПП «Константа-М» поки покупець (власник товару) не забирав його. За усною домовленістю директора ПП «Константа-М» з ФОП ОСОБА_3 ризик випадкового знищення чи пошкодження такого товару ніс ФОП ОСОБА_3 (Т.4 а.с.160).

Перевезення вказаної лісопродукції здійснювалось на підставі договору про надання послуг №1 від 10.01.2014 ФОП ОСОБА_4 Факт реальності господарських операції за даним правочином у спірний період підтверджують такі первинні документи: акт виконаних робіт від 01.04.2015, акт виконаних робіт від 01.10.2015, акт виконаних робіт від 01.04.2016, платіжне доручення №67 від 28.10.2016 та товарно-транспортні накладні №1 від 27.04.2015, №2 від 28.04.2015, №3 від 28.04.2015, №4 від 21.05.2015, №5 від 22.05.2015, №6 від 22.05.2015, №7 від 23.05.2015, №8 від 29.05.2015, №9 від 08.06.2015, №10 від 11.06.2015, №11 від 15.06.2015 (в даті ТТН помилково вказано 2014 рік), №12 від 17.06.2015 (в даті ТТН помилково вказано 2014 рік), №13 від 18.06.2015, №14 від 19.06.2015, №16 від 1.10.2015, №17 від 6.10.2015, №18 від 7.10.2015, №19 від 16.10.2015, №20 від 29.10.2015, №21 від 20.11.2015, №22 від 20.11.2015, №24 від 24.11.2015, №25 від 27.11.2015, №26 від 30.11.2015, №47 від 7.05.2016, №48 від 7.05.2016, №49 від 14.05.2016, №50 від 14.05.2016, №51 від 21.05.2016, №52 від 14.05.2016, №53 від 28.05.2016, №54 від 28.05.2016, №55 від 4.06.2016, №56 від 4.06.2016, №58 від 17.06.2016, №59 від 17.06.2016, №60 від 24.06.2016, видаткові накладні та ТТН (Т.1 а.с.83 - 250; Т.2 а.с.1 - 60; Т.2 а.с.89 - 96, 104 - 165, 201 - 250, Т.3 а.с.53 - 117).

З урахуванням наведених доказів, суд вважає, що незначні помилки в оформленні товарно-транспортних накладних не є підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про нереальність здійснення перевезення товарно-матеріальних цінностей одним водієм на одному транспортному засобі два-три рази в день на відстань м.Камінь-Каширськ - м.Червоноград, оскільки такі спростовуються показами свідка ФОП ОСОБА_4, допитаного у судовому засіданні 14.02.2017, та належним чином оформленими первинними документами.

В період здійснення господарських операцій ПП «Константа-М» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ПП «Константа-М» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ПП «Константа-М» з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ПП «Константа-М».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ДП «Львіввугілля» суд встановив таке.

Між позивачем та ДП «Львіввугілля» укладено договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 16.01.2014 №64, договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 16.12.2015 №13, договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 17.02.2015 № 60 від 23.03.2015, та договору про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 16.12.2015 № 21 від 25.01.2016.

На підтвердження реальності господарських відносин з ДП «Львіввугілля» позивач надав суду копії таких документів: договору про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 16.01.2014 №64, договору про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 16.12.2015 №13, договору про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 17.02.2015 № 60 від 23.03.2015, та договору про закупівлю товару за результатами відкритих торгів, проведених 16.12.2015 № 21 від 25.01.2016, видаткових накладних № №1 від 27.04.2015, №2 від 28.04.2015, №3 від 28.04.2015, №4 від 21.05.2015, №5 від 22.05.2015, №6 від 22.05.2015, №7 від 23.05.2015, №8 від 29.05.2015, №9 від 08.06.2015, №10 від 11.06.2015, №11 від 15.06.2015, №12 від 17.06.2015, №13 від 18.06.2015, №14 від 19.06.2015, №16 від 1.10.2015, №17 від 6.10.2015, №18 від 7.10.2015, №19 від 16.10.2015, №20 від 29.10.2015, №21 від 20.11.2015, №22 від 20.11.2015, №24 від 24.11.2015, №25 від 27.11.2015, №26 від 30.11.2015, №47 від 7.05.2016, №48 від 7.05.2016, №49 від 14.05.2016, №50 від 14.05.2016, №51 від 21.05.2016, №52 від 14.05.2016, №53 від 28.05.2016, №54 від 28.05.2016, №55 від 4.06.2016, №56 від 4.06.2016, №58 від 17.06.2016, №59 від 17.06.2016, №60 від 24.06.2016; довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №112 від 1.04.2015, №158 від 21.04.2015, №112 від 1.04.2015, №206 від 20.05.2015, №207 від 20.05.2015, №213 від 22.05.2015, №247 від 05.06.2015, №258 від 12.06.2015, №270 від 18.06.2015, №497 від 1.10.2015, №488 від 1.10.2015, №509 від 7.10.2015, №587 від 20.11.2015, №583 від 20.11.2015, №586 від 20.11.2015, №590 від 24.11.2015, №271 від 4.05.2016, №266 від 4.05.2016 (Т.3 а.с.118 - 175); оборотної відомості за період з 01.01.2014 по 07.10.2016, податкових накладних, виписаних позивачем №1 від 27.04.2015, №2 від 28.04.2015, №3 від 29.04.2015, №11 від 1.10.2015, №12 від 6.10.2015, №13 від 7.10.2015, №14 від 16.10.2015, №15 від 29.10.2015, №16 від 29.10.2015, №17 від 20.11.2015, №18 від 24.11.2015, №19 від 27.11.2015, №20 від 30.11.2015, №29 від 29.05.2015, №4 від 03.06.2015, №05 від 08.06.2015 №06 від 11.06.2015, №07 від 17.06.2015, №08 від 18.06.2015, №09 від 21.06.2015 №16 від 07.05.2016, №17 від 14.05.2016, №18 від 21.05.2016, №19 від 28.05.2016, №20 від 04.06.2016, №21 від 08.06.2016, №22 від 17.06.2016, №23 від 24.06.2016, №24 від 30.06.2016 (Т.2 а.с.61 - 81, 97 - 98, 166 - 193, Т.3 а.с.1 - 7).

Суд встановив, що перевізником (ФОП ОСОБА_4.) згідно з товарно-транспортними накладними, ТМЦ (рудстійка) доставлені на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», де і здійснено їх розвантаження. ТМЦ (рудстійка) доставлені в кількості від 30 до 40 куб. м., одноразово, оскільки автотранспорт міг вмістити такий об'єм. Тобто, одноразово на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» доставлено максимальний по вмісту в автотранспорт об'єм рудстійки, який, згодом, і розподілявся по шахтам - рудстійку забирали інші відокремлені підрозділи ДП «Львіввугілля» у необхідній кількості. За результатами зазначених операцій оформлені належні документи - видаткові та товарно-транспортні накладні, акти прийому-передачі рудстійки на кожну шахту.

Факт оплати за отриманий товар підтверджується довідкою ПАТ «Креді Агріколь Банк» в м. Червонограді про надходження коштів від ДП «Львіввугілля» на рахунок ФОП ОСОБА_3

Суд не бере до уваги доводи відповідача про відсутність проведених зустрічних перевірок між ФОП ОСОБА_3 та його контрагентами, оскільки відсутність актів зустрічних перевірок не може бути підставою визнання господарських операцій між ФОП ОСОБА_3 та ДП «Львіввугілля», ПП «Константа - М» такими, що не мали фактичного виконання, якщо їх реальність підтверджується належними та допустимими доказами.

В період здійснення господарських операцій ДП «Львіввугілля» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ДП «Львіввугілля» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ДП «Львіввугілля» з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ДП «Львіввугілля».

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідні договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки товар (роботи/послуги) передані, оплата проведена, договір виконано сторонами в повному обсязі.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вже встановлено судом на момент вчинення правочинів підприємства - контрагенти позивача були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники ПДВ.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що на момент укладення договорів з контрагентами, позивач проявив належну обачність.

Згідно з п. 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є постачання товарів (послуг), місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Згідно з п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 вказаного Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог вказаного Положення.

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Як вже зазначалось судом податкові накладні, видані ПП «Константа-М» та ДП «Львіввугілля» містять всі реквізити, передбачені п. 201.1 ст. 201 ПК України, а тому згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України вони є підставою для нарахування податкового кредиту.

При розгляді справи суд враховує постанови Верховного Суду України від 09.09.2008 у справі N 21-500во08, від 01.06.2010 у справі N 21-573во10, згідно з якими, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС»АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також: сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між: вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 04.11.2016 №, №, прийняті відповідачем, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням наведеного, на користь позивача необхідно стягнути з Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 551,20грн., сплачений позивачем за подання позовної заяви відповідно до квитанції від 02.12.2016 №0701-4924-8199-0726.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 04.11.2016 №, №.

Стягнути з Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судовий збір у сумі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик