Справа № 826/19822/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України без виклику сторін в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

до Державного підприємства "Український науково-технічний і впроваджувальний центр комплексного захисту інформації"

про стягнення заборгованості в розмірі 5855,71 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2016 р. згідно п. 4 ч. 1 ст. 183-2 КАС України суддею Добрянською Я.І. відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Станом на час розгляду даної справи по суті жодних заперечень на позовну заяву та/або заяв чи клопотань від відповідача до суду не надійшло.

Згідно вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ, різниця між сумою пенсії, призначеної за цим законом, та сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним ) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи» від 24.03.2004 року № 372, встановлений порядок такого фінансування за яким:

- розмір витрат на фінансування різниці між пенсіями за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» про що відповідному підприємству, установі. організації або закладу надсилаються повідомлення, В абзаці другому зазначеного пункту на останніх покладений обов'язок самостійно визначати суму, яка підлягає до сплати та перерахування щомісяця до 25 числа відповідних коштів на рахунки органів Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточних роках.

Стаття 24 Закону встановлює, що пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років. Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Отже, як зазначено у позовній заяві та встановлено судом, у відповідача існує заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій за період з 01 травня 2016 р. по 25 листопада 2016 р. у розмірі 5855,71 грн., що підтверджується повідомленнями про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій обчисленою відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, які було направлені та вручені відповідачу, а також роздруківкою картки особового рахунку відповідача за вказаний період.

Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат бюджету Пенсійного фонду завдано збитків, чим відповідно порушені інтереси та завдано шкоди державі шляхом підриву державної політики в галузі пенсійного забезпечення та створення належних умов для виплати пенсій.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Беручи до у ваги встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що наведені у позовній заяві обставини є підтвердженими позивачем належними та достатніми доказами, у зв"язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивач як суб’єкт владних повноважень довів правомірність заявлених позовних вимог, а відповідач, який був повідомлений належним чином про відкриття скороченого провадження у даній справі, жодних заперечень щодо наявності такого боргу суду не надав, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача встановленої судом суми боргу.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1).

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз (ч. 2).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3).

У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються (ч. 4).

Звертаючись із даним позовом УПФ судового збору за звернення до суду сплачено не було. Між тим, ухвалою від 22.12.2016 р. судом відмовлено УПФ у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору та відстрочено УПФ сплату судових витрат до дати прийняття рішення у справі.

А відтак, з огляду на зазначені обставини, враховуючи несплату УПФ станом на дату прийняття рішення у справі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з УПФ суму необхідного до сплати судового збору, визначеного ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Так, згідно вказаної норми судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн.), тобто: 5855,71 грн. * 1,5% = 87,83 грн., тобто судовий збір становить 1378 грн.

При цьому суд зауважує, що платiжними реквiзитами для перерахування судового збору в гривнях при зверненні з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва є наступні реквізити:

Отримувач коштів УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897;

Банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві;

Код банку отримувача (МФО) 820019;

Код класифікації доходів бюджету 22030101;

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків – фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Окружний адміністративний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Згідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Положеннями ст. 257 КАС України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення (ч. 1).

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (абз. 1 ч. 2).

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ч. 4).

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 5).

При цьому, виходячи з наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на висновки Європейського суду з прав людини, котрі, на переконання суду, є актуальними і для ситуації, що склалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат (ч. 2).

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність застосування в даному випадку положення ст. 267 КАС України та встановити судовий контроль за виконанням цього судового рішення в частині стягнення судового збору із суб"єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Український науково-технічний і впроваджувальний центр комплексного захисту інформації" заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій у розмірі 5855,71 (п"ять тисяч вісімсот п"ятдесят п"ять грн. 71 коп.) на користь Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

3. Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір в сумі 1378 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень).

4. Зобов"язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили до суду звіт про виконання постанови в частині стягнення судового збору.

5. Попередити суб"єкта владних повноважень про наслідки , які можуть настати в разі неподання такого звіту, а зокрема, накладення на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська