Справа № 815/1866/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1866/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі управління державної реєстрації, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення, -

СУТЬ СПОРУ:

Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області з адміністративним позовом до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі управління державної реєстрації, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив суд скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 30.12.2013 року індексний номер 9699808 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Інспекцією ДАБК в Одеській області 16.08.2012 року була зареєстрована декларація № ОД 6 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, замовником якої була ОСОБА_1

Державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Каменською О.А. 30.12.2013 року за індексним номером 9699808 на підставі декларації було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 74,4 кв. м., житловою площею 38,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Наказом Інспекції ДАБК в Одеській області від 25.02.2015 року № 11 «СК» реєстрація декларації № ОД 6 про готовність вказаного об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку була скасована.

В зв'язку з цим, позивач вважає, що оскільки реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації була скасована, то і рішення про державну реєстрацію права власності також належить до скасування.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2012 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєструвала декларацію № ОД 6 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 74,4 кв. м., житловою площею 38,4 кв. м., замовником якої була ОСОБА_1

Відповідно до зареєстрованої декларації від 16.12.2012 року № ОД 6 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_2, замовником якої була ОСОБА_1, в графі про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, вказано рішення виконкому ОМР про виділення земельної ділянки від 05.01.1954 року.

08.10.2012 року на підставі зареєстрованої декларації від 16.12.2012 року № ОД 6 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_1 отримала довідку № 344735/1 з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об'єкта нерухомого майна, відповідно до якої зарезервовано наступну адресу об'єкта нерухомого майна житлового будинку літ. «Е» - АДРЕСА_1.

30.12.2013 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Каменською О.А. на підставі зареєстрованої декларації про готовність об'єкта до експлуатації було прийнято рішення за індексним номером 9699808 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з п.12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року за № 703, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року за № 703, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер); документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Суд встановив, що Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області своїм наказом «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації» від 25.02.2015 року № 11 «СК» скасував реєстрацію декларації № ОД 6 від 16.08.2012 року про готовність вказаного об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, замовником якої була ОСОБА_1

При цьому, суд встановив, що ОСОБА_1 не погодилась з вказаним наказом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації» від 25.02.2015 року № 11 «СК» та звернулася до суду за захистом свої прав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 року у справі № 815/4533/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу було задоволено повністю, визнано протиправними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області з проведення 23.02.2015 року позапланової перевірки об'єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 25.02.2015 року № 11 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року у справі № 815/4533/15 апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_2, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 року було змінено та виключено з мотивувальної частини судового рішення правове обґрунтування щодо правомірності здійснення будівництва ОСОБА_1 (абз.5-6 а.с.123, абз.1-5 а.с.124, абз.7 а.с.125), в іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 року було залишено без змін.

Так, Одеський окружний адміністративний суд в своїй постанові від 16.10.2015 року у справі № 815/4533/15 за результатами дослідження висновків акту перевірки про зазначення ОСОБА_1 недостовірних даних у п.10 та у п.7 декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 6 від 16.08.2012 року дійшов висновку про відсутність належних доказів про внесення позивачем у вказані пункти декларації відомостей, які не відповідають дійсності. При цьому, суд зазначив, що лист Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 13.01.2015 року № 01-15/77п, як доказ внесення недостовірних відомостей ОСОБА_1 до спірної декларації у п.10, не відповідає вимогам належності доказів, оскільки не містить інформації стосовно дозволу № 169/02 від 12.04.2002 року, зазначеного у п.10 декларації. Суд також визнав безпідставними посилання Департаменту ДАБІ в Одеській області на лист ТОВ «Мастер Групп» № 17/1 від 21.07.2014 року про невиконання ним робіт з розробки проекту за адресою АДРЕСА_2, з посиланням на те, що зазначений лист наданий не на запит Департаменту в межах проведеної перевірки, а ГУМВС України в Одеській області ще 21.07.2014 року.

Також, Одеський апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 31.03.2016 року у справі № 815/4533/15, виключаючи з мотивувальної частини постанови Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 року у справі № 815/4533/15 вказане правове обґрунтування щодо правомірності здійснення будівництва ОСОБА_1, зазначив, що при вирішенні даного спору не підлягає дослідженню та наданню правової оцінки зафіксований актом перевірки від 23.02.2015 року факт зазначення позивачем недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція житлового будинку, АДРЕСА_2», оскільки з огляду на встановлений статтею 19 Конституції України обов'язок органів державної влади діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, проведення позапланової перевірки за відсутності підстав для її проведення та з порушенням Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, призводить до визнання такої перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Суд встановив, що ОСОБА_1 надала вісі необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, під час розгляду справи позивач не надав до суду належних та допустимих доказів про скасування у встановленому законом порядку реєстрації декларації від 16.08.2012 року № ОД 6 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_2, замовником якої була ОСОБА_1, які давали б підстави вважати вказаний об'єкт самочинним будівництвом та були б причинами для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, оскільки реєстрація декларації від 16.08.2012 року № ОД 6 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції житлового будинку літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_2, замовником якої була ОСОБА_1, є чинною та не скасована у встановленому законом порядку, то і відсутні підстави для скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 30.12.2013 року індексний номер 9699808 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1, яке було прийнято на підставі вказаної зареєстрованої декларації.

Тобто, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 30.12.2013 року індексний номер 9699808 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Е» за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 є обґрунтованим та законним.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач та третя особа довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланням на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-72, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко