Справа № 226/1981/16-а
Суддя: Коваленко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/1981/16-а
Провадження № 2-а/226/5/2017
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2017 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Трифонової І.О.,

учасники судового процесу:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач представник Самойленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Мирнограді Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії в обґрунтування якого зазначив, що 12 жовтня 2016 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області. Позивач з 1991 року по теперішній час працював на різних підприємствах гірничої промисловості за професіями, безпосередньо зайнятими повний робочий день на підземних роботах, та має стаж роботи на підземних роботах 25 років. Однак відповідач своїм рішенням № 2503 про відмову у призначенні пенсії, відмовив йому у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з недостатністю у нього пільгового стажу на підземних роботах відповідно до переліку підземних робіт, затвердженого постановою КМУ від 31.03.1994 р. № 202. В рішенні відповідача вказано, що його пільговий стаж на підземних роботах складає всього 24 роки 3 місяці 29 днів, з причини неврахування відповідачем періоду виправних робіт під час його трудової діяльності на ВП «Шахта Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» з 11.12.2013 р. по 11.08.2014 р. Згідно вироку Димитровського міського суду Донецької області від 22 жовтня 2013 року, який набрав законної сили 25.11.2013 р., позивач був визнаний винним у пред'явленому йому обвинуваченні за ст. 125 ч. 2 КК України та йому було призначене покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи на строк 8 місяців з відрахуванням у дохід держави 10% із суми заробітку. Згідно ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 20 травня 2014 року, позивача було звільнено від відбуття покарання, призначеного за вищевказаним вироком суду, відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році». Відповідно до довідки ВП «Шахта Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» від 09.09.2016 р., в період виправних робіт утримання 10% із його заробітку проводилось з 12.12.2013 р. по 28.05.2014 р. З 28.05.2014 р. утримання припинені відповідно до вищезазначеної ухвали суду та Закону України «Про амністію у 2014 році». В той же час, відповідач виключив з пільгового стажу період виправних робіт 8 місяців, з 11.12.2013 р. по 11.08.2014 року, незважаючи на той факт, що з 28.05.2014 р. позивач був звільнений від відбуття покарання у вигляді виправних робіт. Позивач вважає, що виключення періоду відбування виправних робіт із його пільгового стажу підземних робіт не ґрунтується на діючому законодавстві. Позивач отримав у відповідача довідку Держреєстру ПФУ «Індивідуальні відомості про страхову особу» форми ОК-5, відповідно до якої за нього, як за найманого робітника, страхувальником вносилися страхові внески в спірний період з грудня 2013 року по серпень 2014 року включно. Відповідно до вищезазначеної довідки форми ОК-5 трудовий стаж у спірний період зараховано йому як спецстаж за кодом ЗП3013А1. Тому, позивач просить суд, зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача на підземних роботах період його роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля» в якості гірничомонтажника підземного четвертого розряду з повним робочим днем в шахті, з 11 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позові, наполягали на задоволенні вимог у повному обсязі.

Представник відповідача вимоги позову не визнав у повному обсязі, зазначивши, що відповідно до вимог частини третьої статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, на час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний трудовий стаж роботи. Жодної примітки щодо зарахування періоду відбування покарання до пільгового стажу не встановлено. Відповідно до довідки підприємства, на якому працював позивач під час відбування виправних робіт з 11.12.2013 року по 11.08.2014 року, запис про це, у порушення вимог Іструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудової книжки позивача внесений не був. За цих обставин вважають вимоги позивача необґрунтованими і просив суд відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у судовому засіданні наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 у період з 11 липня 1990 року до 24 лютого 2003 року включно працював у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» у якості токаря поверхні 4 розряду, учня електрослюсаря підземного, електрослюсарем підземним 4 розряду, електрослюсаря підземного 5 розряду; з 17 березня 2003 року до цього часу у ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» у якості учня гірничого робітника з повним робочим днем в шахті, електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті, електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті, гірничим робітником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, учня гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті, гірничомонтажника підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті, гірничомонтажника підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті, про що свідчать записи в його трудовій книжці (а.с. 10-12).

Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 22 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 КК України і призначено покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи на 8 місяців з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави 10 відсотків. Цей вирок набрав чинність 25 листопада 2013 року (а.с. 21-25). Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 20 травня 2014 року ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Димитровського міського суду 22 жовтня 2013 року на підставі статті 85 КК України, статей 1, 8-10, 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» (а.с. 26-27).

За даними з довідки від 9 вересня 2016 року № 795, виданої ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», з ОСОБА_1, починаючи з 12 грудня 2013 року здійснювались утримання у розмірі 10% заробітної плати в дохід держави, згідно наказу № 02/1534 к від 11 грудня 2013 року на підставі вироку Димитровського міського суду. Утримання припинені з 28 травня 2014 року на підставі рішення Димитровського міського суду від 20 травня 2014 року (а.с. 20).

Рішеннями від 9 листопада 2016 року № 2503 та 2 лютого 2017 року № 2857 позивачу ОСОБА_1 управлінням пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмовлено у зв*язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу роботи не було зараховано знаходження в безоплатних відпустках з 17 березня 2003 року по 10 грудня 2013 року - 11 днів, з 12 серпня 2014 року по 26 травня 2016 року - 5 днів, а також виправні роботи з 11 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року (а.с. 7-8, 58-59).

Згідно із статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Статтею 57 Кримінального кодексу України від 5 квітня 2001 року № 2341-ІІІ визначено, що основне покарання за вчинення кримінального злочину у вигляді виправних робіт, полягає у здійсненні примусового відрахування в доход держави із суми заробітку засудженого, певної її частини, визначеної судом (в межах від десяти до двадцяти відсотків).

За умовами статті 43 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року № 1129-ІV, розділу ІІІ Інструкції про порядок виконання покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 р. N 270/1560, початком строку відбування покарання вважається день, з якого фактично розпочато відрахування із заробітку засудженого і відбування покарання триває до повного відпрацювання засудженим призначеної кількості робочих днів. Число днів, відпрацьованих засудженою особою, має бути не менше за число робочих днів, які припадають на кожний місяць встановленого судом строку покарання. Обчислення строку відбування покарання проводиться на підставі відомостей про роботу засудженої особи на підприємстві.

У строк відбування покарання не зараховується: 1) час хвороби, викликаної алкогольним, наркотичним або токсичним сп'янінням або діями, пов'язаними з ними, грубим порушенням правил техніки безпеки, умисним заподіянням собі тілесних ушкоджень; 2) час відбування адміністративного стягнення у виді арешту або виправних робіт; 3) час тримання під вартою як запобіжного заходу з іншої кримінальної справи у період відбування виправних робіт у випадках, коли вина в учиненні злочину доведена у встановленому законом порядку.

Виконання покарання у виді виправних робіт припиняється, і засуджені особи знімаються з обліку, в тому числі, у зв*язку з амністією - за наявності постанови (ухвали) суду про застосування амністії.

При цьому, як визначено у частині третій статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, пункті 6.11. розділу ІІІ Інструкції про порядок виконання покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний трудовий стаж, запис до трудової книжки про відбуття строку покарання не вноситься.

З аналізу правових норм, що регулюють порядок відбування покарання у вигляді виправних робіт, вбачається, що стосовно засуджених до цього покарання осіб, встановлені певні обмеження прав засудженого, а саме: на зміну місця роботи, просування по службі, отримання частини заробітної плати. І навіть ці обмеження прав засудженого тривають лише у період відбування цією особою покарання у виді виправних робіт і втрачають чинність із відбуттям особою покарання, або за інших, визначених законодавством, підстав. Будь-яких обмежень права особи, яка відбувала покарання у виді виправних робіт на отримання пенсії на пільгових умовах, законодавством не визначено, у зв*язку з чим відповідачем управлінням Пенсійного фонду України в місті Димитрові, неправомірно позивачу ОСОБА_1 не зараховано до пільгового стажу виправні роботи з 11 грудня 2013 року до 11 серпня 2014 року. Більш того, через припинення з 28 травня 2014 року відрахувань із заробітної плати позивача, через звільнення його від подальшого відбування покарання у виді виправних робіт за амністією, період з 29 травня 2014 року до 11 серпня 2014 року взагалі за законодавством не може трактуватися як період відбування виправних робіт позивачем ОСОБА_1

Суд також вважає безпідставним посилання представника відповідача на норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року N 58, як підставу для відмови позивачу у зарахуванні періоду відбування виправних робіт до пільгового стажу через не внесення запису про це до його трудової книжки, оскільки даний нормативний акт прийнятий набагато раніше Інструкції про порядок виконання покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 р. N 270/1560, пункт 6.11. розділу ІІІ якого кардинально по іншому вирішує це питання. Враховуючи, що остання наведена Інструкція прийнята пізніше, є спеціальною у визначенні порядку відбування покарань, у тому числі виправних робіт, суд вважає саме цю норму належною до застосування у правовідносинах, які виникли між сторонами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача при прийнятті рішення про відмову позивачу ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не відповідали вимогам діючого законодавства, призвели до порушення права позивача на отримання пенсії на визначених умовах, тому вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб*єкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв*язку з чим на користь позивача з відповідача УПФУ в місті Димитрові Донецької області необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 11, 17-18, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу на підземних роботах час його роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля» в якості гірничомонтажника підземного четвертого розряду з повним робочим днем в шахті, з 11 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року, відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в місті Димитрові Донецької області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань понесені ним судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Коваленко