Справа № 225/1995/16-а
Суддя: Бабенко С. С.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бабенко С.С.,
за участю секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,
захисника Бойко М.Г.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Селіверствова І.Г.,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

15.03.2016 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовий комісар Дзержинського міського військового комісаріату підполковник ОСОБА_2 склав відносно нього постанову за справою про адміністративне правопорушення №11 від 15.03.2016 року.

Згідно даної постанови його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП (Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), та за даною статтею на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340грн.

В мотивувальній частині постанови військовий комісар зазначив наступне: ОСОБА_1 прибувши за викликом до військового комісаріату особисто відмовився в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в присутності свідків, від призначення на воєнний час (отримання мобілізаційного розпорядження щодо визначення на воєнний час без поважних причин та їх зазначення фактично відмовився дати пояснення з причин визначення призначення на воєнний час та в сукупності порушив законодавство України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, ОСОБА_1 вважає, що винесена відносно нього військовим комісаром Дзержинського міського військового комісаріату підполковником ОСОБА_2 постанова за справою про адміністративне правопорушення №11 від 15.03.2016 року за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП є незаконною, а тому підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Вважає, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, оскільки він не порушував норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у тому числі норми ст. 22 цього Закону.

Так, 26.02.2016 року він прибув до військового комісаріату за викликом, який отримав за місцем роботи у Костянтинівському управлінні по газопостачанню та газифікації (Дзержинське відділення). У той же день він почав проходити військово- лікарську комісію при військовому комісаріаті для визначення можливості чи не можливості його призову на військову службу у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За півроку до цього військово-лікарською комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 він вже визнавався тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців. За даних причин його не призивали на військову службу під час попередніх хвиль мобілізації та не видавали мобілізаційного розпорядження щодо визначення призначення на воєнний час.

Цього разу, його медичне обстеження військово-лікарською комісію затягнулося, оскільки комісія направила його на стаціонарне обстеження до Центральної міської лікарні м. Дзержинська для з`ясування дійсного стану його здоров`я.

З 29.02.2016 року по 04.03.2016 року (включно) він проходив стаціонарне обстеження в терапевтичному відділі ЦМЛ м. Дзержинська.

11.03.2016 року він самостійно прибув до Дзержинського міського військового комісаріату для того, щоб віддати комісії акти його обстеження в ЦМЛ м. Дзержинська.

Станом на 11.03.2016 року він ще не пройшов повністю військово-лікарську комісію та не було заключного висновку комісії про його придатність або непридатність до військової служби на період мобілізації або на воєнний час.

Однак, у цей же день (11.03.2016 року), в приміщенні Дзержинського міського військового комісаріату військовий комісар ОСОБА_2 запропонував йому отримати мобілізаційне розпорядження щодо визначення призначення на воєнний час. Суть мобілізаційного розпорядження полягає в тому, що з оголошенням мобілізації (воєнного часу) він зобов`язується, не чекаючи повістки, з`явитися до збірного пункту військового комісаріату для подальшого проходження служби.

Він пояснив військовому комісару, що не пригідний до військової служби за станом здоров`я та на теперішній час проходить військово-лікарську комісію для підтвердження своєї непридатності.

Не зважаючи на це, не перевіривши саму можливість проходження ним служби за станом здоров`я, військовий комісар почав складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Усі його заперечення проти цього він проігнорував.

Після цього його викликали до військового комісаріату на 14.03.2016 року для подальшого проходження військово-лікарської комісії. Прибувши в цей день до військового комісаріату він зареєструвався (відзначився) та продовжив чекати виклику на подальший огляд військово-лікарською комісією.

Однак, 14.03.2016 року військово-лікарська комісія так і не оглянула його, оскільки, за ініціативою військового комісару ОСОБА_2 , вирішувалося питання про направлення його до обласної військово-лікарської комісії на переобстеження.

У цей день він до обіду знаходився у військовому комісаріаті, де чекав поки вирішать його питання щодо переобстеження. Прочекавши до обіду його відпустили, надавши при цьому повістку для прибуття до військового комісаріату на наступний день, тобто на 15.03.2016 року.

15.03.2016 року він знову прибув до військового комісаріату, де йому вже була вручена постанова за справою про адміністративне правопорушення №11 від 15.03.2016 року за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані відповідно до висновку військово- лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово- лікарської комісії).

За таких обставин військовий комісар ОСОБА_2 , не розібравшись в суті ситуації що склалася, безпідставно та передчасно склав відносно нього постанову за справою про адміністративне правопорушення №11 від 15.03.2016 року за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП за порушення ним у сукупності ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Однак, з огляду на наведені ним обґрунтування, вважає, що в його діях взагалі не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, оскільки він жодним чином не порушував норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у тому числі вимоги ст. 22 цього Закону.

Навпаки, на виконання вимог цього Закону він повністю виконував ті обов`язки, які передбачені для громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації (ст. 22 Закону), а саме: завжди прибував за викликом до Дзержинського міського військового комісаріату, проходив військово-лікарську комісію згідно наданих йому направлень та виконував усі інші вимоги, передбачені законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене вважає, що дії військового комісару Дзержинського міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 по складанню відносно нього постанови за справою про адміністративне правопорушення №11 від 15.03.2016 року були незаконними, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована.

За таких умов він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та встановлення законності й справедливості, оскільки не згоден з тим, що його визнали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, якого він насправді не вчиняв.

Просить постанову за справою про адміністративне правопорушення №11 від 15.03.2016 року, винесену військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, скасувати; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, за відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, провадженням закрити.

Представник позивача в суді наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в суді проти позову заперечував.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2016 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовий комісар Дзержинського міського військового комісаріату підполковник ОСОБА_2 склав відносно ОСОБА_1 постанову за справою про адміністративне правопорушення №11 від 15.03.2016 року, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

В мотивувальній частині постанови військовий комісар зазначив наступне: ОСОБА_1 прибувши за викликом до військового комісаріату особисто відмовився в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в присутності свідків, від призначення на воєнний час (отримання мобілізаційного розпорядження щодо визначення на воєнний час без поважних причин та їх зазначення фактично відмовився дати пояснення з причин визначення призначення на воєнний час та в сукупності порушив законодавство України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно частини 1статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною першої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 10 вказаного Кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про неявку на виклик у військовий комісаріат.

Положеннями статті 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених, зокрема у статті 235 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною другою статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 прибувши за викликом до військового комісаріату особисто відмовився в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в присутності свідків, від призначення на воєнний час (отримання мобілізаційного розпорядження щодо визначення на воєнний час без поважних причин та їх зазначення фактично відмовився дати пояснення з причин визначення призначення на воєнний час та в сукупності порушив законодавство України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В порушення ст. 256 КУпАП вказана постанова не містить конкретне посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто не зазначене, що саме порушив ОСОБА_1 .

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації та переведення Збройних Сил України,

інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби

цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які

проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до

військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у

строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних

розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів

(військовозобов`язані Служби безпеки України - керівників органів,

де вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані

Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин у строки, визначені командирами військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

Стаття 23 цього Закону передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії.

З дослідженої в суді довідки військово-лікарської комісії від 05.08.2015 року (ВЛК № 49 від 27.07.2015 року), вбачається, що ОСОБА_1 є непридатний до військової служби.

Направленням № 114 від 26.02.2016 року ОСОБА_1 був направлений Дзержинським міським військовим комісаріатом Донецької області на стаціонарне (амбулаторне) усебічне обстеження (лікування). (а.с. 15).

В суді встановлено, що на час видачі мобілізаційного розпорядження ОСОБА_1 та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 проходив лікарське обстеження та не отримав висновку лікарської комісії, тобто дії військового комісару в даному випадку є передчасними.

Посилання представника відповідача на невиконання позивачем вимог Інструкції зі створення та комплектування загонів самооборони, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України є необґрунтованим, оскільки вказана Інструкція є таємна, з її текстом позивач не ознайомлений, в оскаржуваній постанові немає посилань на цю Інструкцію.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому постанову слід визнати такою, що підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення такою, що підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. ст. ст. 159,160,162,163 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ
Позов задовольнити.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 11 від 15.03.2016 року, винесену військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 210-1 КУпАП скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в Донецькій апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :