Справа № 489/7895/15-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/7895/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в І інстанції: Губницький Д.Г.

Суддя Одеського апеляційного адміністративного суду Танасогло Т.М., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року адміністративний позов задоволений повністю.

На зазначену постанову суду управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва подало до суду апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Згідно ч. 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була проголошена у відкритому судовому засіданні 19 лютого 2016 року.

29.02.2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 року подану апеляційну скаргу було залишено без руху. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту з підстав несплати судового збору.

07.02.2017 року управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва було повторно подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 19.02.2016 року. Крім того, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якому зазначено про те, що органи Пенсійного фонду України є неприбутковими організаціями, яким заборонено використання коштів на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Апелянт зазначив, що відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що діяла до 01.09.2015 року, Пенсійний фонд та його органи були звільнені від сплати судового збору, а тому витрати на сплату судового збору не були передбачені кошторисом управління. На момент спливу строку на апеляційне оскарження управління не мало пільг по сплаті судового збору, та не мало кошті на його сплату.

В свою чергу, 01.01.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та звільнено органи Пенсійного фонду України від сплати судового збору.

З огляду на викладене апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Дослідивши подане клопотання суддя приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення управлінню Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у зв'язку з відсутністю поважних причин його пропуску.

Посилання апелянта на відсутність можливості сплати судового збору не можна визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Стаття 185 Кодексу адміністративного судочинства України надає право сторонам та іншим, зазначеним у ній суб'єктам, оскаржити в в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а також ухвали суду першої інстанції окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, можуть скористатися правом на апеляційне оскарження рішень суду першої інстанції, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень право у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Враховуючи наведене, вказані відповідачем обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Зважаючи на зазначене, та керуючись вимогами норм Кодексу адміністративного судочинства України, приходжу до висновку про необхідність залишити подану апеляційну скаргу без руху для надання апелянтом інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому виконання зазначених вимог повинно бути здійснено у тридцятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст. 108, ст. 187, ст. 189 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити управлінню Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2016 року у справі №489/7895/16-а - залишити без руху.

Запропонувати управлінню Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва у 30-денний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати інші докази підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 04 липня 2016 року.

Роз'яснити управлінню Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, що у разі не виконання вимог зазначеної ухвали, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, відповідно до ст.189 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя: Т.М. Танасогло