Справа № 221/2068/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аксьоненко В.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року справа №221/2068/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів: Міронової Г.М., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 22 червня 2016 року у справі № 221/2068/16-а за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області (далі Управління) про визнання дій відповідача щодо невиплати призначеної їй пенсії з 01 квітня 2015 року незаконними.

В обґрунтування зазначила, що вона є пенсіонером, знаходиться на обліку в Управлінні, як держслужбовцю їй було призначено пенсію відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723-ХІІ) як особі, яка прирівняна до держслужбовців в частині пенсійного забезпечення, а саме, як державний нотаріус. На даний час вона працює на посаді завідуючої Волноваської державної нотаріальної контори. З 01 квітня 2015 року виплата пенсії їй була припинена, у зв'язку з цим 28 квітня 2015 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про відновлення раніше призначеної пенсії. На звернення позивачки до відповідача, останній письмової відповіддю від 25.05.2015 повідомив, що з 01.04.2016 виплата пенсії за віком була припинена відповідно до вимог Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VIII). Вважає дії відповідача щодо невиплати з 01 квітня 2015 року належної їй пенсії незаконними, та просила визнати їх протиправними, а також зобов'язати поновити здійснення виплат.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, в яких зазначено, що позивач є одержувачем пенсії за віком, призначеної у відповідності до Закону № 3723-ХІІ та працює на посаді завідуючої Волноваської державної нотаріальної контори. З 01 квітня 2015 року позивачці у відповідності до Закону № 213-V1I пенсія тимчасово не виплачувалася. З 16.06.2015 виплату пенсії було поновлено в зв'язку з встановленням позивачці 2 групи інвалідності. Вважають позов ОСОБА_3 безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 22 червня 2016 року у справі № 221/2068/16-а позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково, внаслідок чого, визнано неправомірними дії Управління щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_3, зобовязано Управління відновити ОСОБА_3 виплату раніше призначеної пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, з 1 червня 2015 року по 16 червня 2015 року.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що беручи до уваги, що ст. 47 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач до 16.06.2016 не був інвалідом I, II групи, інвалідом війни III групи, учасником бойовий дій, не займає посади в органах, перелічених п. 3 Прикінцевих положеннях Закону № 213-VIII, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом № 3723-ХІІ, Управління тимчасово припинило виплату пенсії позивачу керуючись саме чинною нормою законодавства, тому доводи суду про те, що з 01.06.2015 перешкоди для виплати позиваці раніше призначеної пенсії відсутні, що припинення виплати пенсії е незаконним, дія зазначеного Закону повинна розповсюджуватись тільки на осіб, яким пенсія буде призначатись після введення в дію цієї норми, на думку Управління е безпідставними, у зв'язку з чим в Управління були відсутні до 16.06.2015 підстави для відновлення виплати позивачу пенсії.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постанова місцевого суду оскаржена лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій частина позовних вимог задоволена, тобто, за період з 1 червня 2015 року по 16 червня 2015 року. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області та отримує пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Позивач на теперішній час працює на посаді завідуючої Волноваської державної нотаріальної контори.

З 01 квітня 2015 року позивачці було припинено здійснення пенсійних виплат.

28 квітня 2015 року позивач звернулася до Управління із заявою поновити виплату належної їй пенсії за віком.

Письмової відповіддю від 25.05.2015 відповідач повідомив, що з 01.04.2015 виплата пенсії за віком була припинена відповідно до вимог Закону № 213-VIII.

З 16.06.2015 виплату пенсії було поновлено в зв'язку з встановленням позивачці 2 групи інвалідності.

Як вказувалось судом вище, позивач 21 квітня 2016 року звернулася до суду першої інстанції із вимогами про визнання неправомірними дії та бездіяльність Управління щодо зупинення виплати пенсії з 1 квітня 2015 року та зобовязання Управління відновити їй виплату раніше призначеної пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ, з 1 квітня 2015 року.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи не зясував, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду повязується, з одного боку, з обєктивним моментом, тобто порушенням субєктивного права, а з другого боку, із субєктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При вирішенні питання щодо поважності/неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б обєктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Відповідно до п. 9 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З матеріалів справи вбачається, що, позивач звернувшись до суду 21 квітня 2016 року з вимогами щодо відновлення виплати пенсії з 1 квітня 2015 року не просив поновити строк звернення до суду, не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та наявних в ній доказів, позивач отримував пенсію (періодичні платежі) щомісяця до 1 квітня 2015 року, отже позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при зупиненні виплати йому відповідачем пенсії.

Разом з тим, з позовом щодо порушення його права на відновлення раніше призначеної пенсії вона звернулася тільки в квітні 2016 року, не навівши поважних причин для поновлення строку звернення до суду, а суд першої інстанції не перевірив цих обставин.

Крім того, процесуальним законодавством зобовязано суд першої інстанції після одержання позовної заяви зясовувати чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) (ст. 107 КАС України).

Відкриваючи провадження у справі ухвалою від 25 квітня 2016 року, суд першої інстанції не вирішив питання поновлення строку звернення до суду.

Як вже зазначалось вище, законодавець надає суду першої інстанції право у відповідності до вимог ч. 2 ст. 100 КАС України залишити позовну заяву без розгляду і під час судового розгляду справи, а саме відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України встановлено, що позовна заява залишається без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, висловлений в ухвалі від 22 червня 2016 року, в якій суд посилається на Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ), згідно до якого суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь яким строком.

Доводи про те, що позивачем не пропущений строк для звернення до адміністративного суду, з посиланням на статтю 87 Закону № 1788-ХІІ, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Положення статті 87 Закону N 1788-XII до спірних правовідносин взагалі не повинні застосовуватися, в звязку з тим, що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон № 1058-ІV. Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. (Пункт розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом N 3108-IV ( 3108-15 ) від 17.11.2005).

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує. Оскільки у правовідносинах, що є предметом розгляду у цій справі, нарахування суми пенсії, яку позивач просить зобовязати виплатити, відповідачем не здійснювались, підстави для застосування статті 46 Закону № 1058-ІV відсутні.

Оскільки позивачем в позовній заяві ставиться питання про визнання неправомірною бездіяльність відповідача, наслідком якого є прохання про зобовязання відновити виплату пенсії, колегія суддів зазначає, що до даних правовідносин треба застосовувати вимоги КАС України, зокрема ст.ст. 99, 100 КАС України, якими передбачені строки звернення до суду.

Частиною 3 статті 162 КАС України передбачено, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

За частиною 1 статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, у разі якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову суду першої інстанції щодо задоволеної частини позовних вимог скасувати, а ці позовні вимоги залишити без розгляду.

В повному обсязі ухвала виготовлена 21 лютого 2017 року.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 162, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області задовольнити частково.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 22 червня 2016 року у справі № 221/2068/16-а скасувати частково.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії за період з 1 червня 2015 року по 16 червня 2015 року залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Волноваського районного суду Донецької області від 22 червня 2016 року у справі № 221/2068/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя: І.В. Сіваченко

Судді: Г.М.Міронова

ОСОБА_4