Справа № 825/211/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

825/211/17

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Чернігів Справа № 825/211/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (далі – ТУ ДСА України у Чернігівській області) 01.02.2017 звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області та просить:

- визнати неправомірними дії відповідача, які виразились у встановленні порушень;

- скасувати вимогу відповідача про усунення порушень законодавства від 25.01.2017 № 25-08-14/948.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем було неправомірно встановлено факт порушення ним законодавства при виплаті премій робітникам суду до професійного свята, та під час оплати телефонних переговорів, які здійснювалися зі стаціонарних телефонів на оператори мобільного зв’язку.

Зокрема, Закон України «Про оплату праці» не забороняє встановлення порядку та розміру преміювання для певних категорій осіб. Крім того, Положенням про порядок преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам районних та міськрайонних судів області, затвердженим наказом ТУ ДСА України у Чернігівській області від 01.10.2012 № 12, передбачено можливість преміювання працівників апаратів (державних службовців, службовців та робітників) до державних і професійних свят. Також, при прийнятті рішення про виплату премій, умови оплати праці не погіршилися, а навпаки покращилися. При цьому, було враховано норми бюджетного законодавства, оскільки виплати здійснені в межах фонду оплати праці.

Щодо оплати телефонних переговорів зазначив, що дзвінки зі стаціонарних телефонів на мобільні телефони не є мобільним зв’язком, такі дзвінки вважаються міжміськими. Крім того, в місцевих судах відсутні робочі мобільні телефони, а тому ТУ ДСА України у Чернігівській області не проводило оплату мобільного зв’язку, всі міжміські дзвінки здійснювалися виключно з метою службової необхідності.

Враховуючи вищенаведене вважає, що під час перевірки посадовими особами контролюючого органу було невірно трактовано чинне законодавство, що призвело до надання неправомірних висновків та незаконної вимоги, а тому вона не може бути виконана.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з такого:

Судом встановлено, що Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області відповідно до п. 2.20 Плану контрольно-ревізійної роботи Держаудитслужби на ІІІ квартал 2016 року (п. 1.1.6.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області на ІІІ квартал 2016 року) проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України у Чернігівській області за період з 01.01.2014 по 31.08.2016, якою були встановлені порушення, відображені в акті ревізії від 28.12.2016 № 25-08-21/10, а саме:

- всупереч вимог п. 27 постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» ТУ ДСА України у Чернігівській області за рахунок бюджетних коштів проведена оплата телефонних переговорів, які здійснювались працівниками зі стаціонарних телефонів місцевих судів на оператори мобільного звязку в загальній сумі 8000,45 грн., що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів.

На підставі вищевказаного акту перевірки, Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області позивачу було сформовано та направлено вимогу щодо усунення порушень законодавства від 25.01.2017 № 25-08-14/948 (а.с. 9).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

В силу ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно п. 4 ч. 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб; вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних взаємовідносин, далі – Порядок № 550) затверджено Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, яким визначено процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Згідно п. 2 Порядку № 550, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Так, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач, в тому числі, оскаржує дії відповідача щодо встановлення порушень за наслідками його перевірки.

Однак, враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що вчинення таких дій прямо передбачено у повноваженнях органів державного фінансового контролю та є частиною процесу реалізації контролюючим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для позивача.

Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (рішення), а не процес реалізації його повноважень може бути об’єктом судового оскарження. Дотримання органом фінансового контролю вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки, складання акту, входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення такого контролюючого органу.

Суд звертає увагу, що безпосереднє викладення відповідачем суб’єктивного оціночного судження щодо наявності з боку позивача порушень законодавства є правом органу фінансового контролю, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовна вимога ТУ ДСА України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій відповідача, які виразились у встановленні порушень, є не обґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до пунктів 45 та 46 Порядку № 550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

В силу п. 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Водночас, з аналізу чинного законодавства слідує висновок, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Слід враховувати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

З приводу відшкодування виявлених збитків завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Так, у даному випадку Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області пред'явило вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії ТУ ДСА у Чернігівській області.

При цьому, оскаржувана вимога Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Враховуючи те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною та скасування вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09.06.2015 в справі № 2а/2570/614/2012 та від 21.04.2015 в справі №21-155а15, які в силу положень ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України є обов’язковими для врахування судом при виборі правової норми і її застосуванні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких підстав, суд вважає, Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області мало право поводити ревізію фінансово-господарської діяльності позивача та у випадку виявлення порушень висувати вимогу про їх усунення. Таким чином, вимога відповідача від 25.01.2017 № 25-08-14/948 є обґрунтованою та прийнятою на підставі та в межах чинного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог ТУ ДСА України у Чернігівській області слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Чернігівській області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна