Справа № 808/2306/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року о/об 13 год. 29 хв.Справа № 808/2306/16 м.Запоріжжя

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгсервис» до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 міська рада про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності б/н від 07.10.2016 року)

від позивача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності б/н від 07.10.2016 року)

від відповідача - ОСОБА_4

(діє на підставі довіреності № 8000/10/08 від 21.10.2016 року)

від третьої особи - не прибув

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгсервис» (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 міська рада (далі - третя особа), в якому позивач просить суд, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області від 05 квітня 2016 року № НОМЕР_1, від 17 червня 2016 року №.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем була проведена невиїзна документальна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства з плати за землю за період з 01 січня 2011 року по 29 лютого 2016 року по земельній ділянці площею 1,2659 га, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6, на підставі якої було складено акт перевірки від 18 березня 2016 року № 14/08-27-12/23794020. На підставі Акту перевірки 05 квітня 2016 року податковим органом було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачеві було збільшено суму грошового зобовязання з орендної плати за землю у розмірі 300413,38 грн., у тому числі 240330,70 грн. за основним платежем та 60082,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. За результатами адміністративного оскарження зазначеного повідомлення-рішення Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 10.06.2016 р. № 1943/10/08-01-10-01-13 позивачеві було збільшено на 134 363, 90 грн. грошове зобовязання по орендній платі за землю та збільшено на 33 590,97 грн. штрафні (фінансові) санкції, у звязку з чим відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2. Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та необґрунтованими, оскільки, за його твердженням, вимоги чинного законодавства при сплаті орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні, ним порушені не були. Орендна плата сплачувалася позивачем відповідно до умов договору оренди землі від 25 квітня 2012 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 міською радою, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 04 вересня 2015 року, укладеною на підставі та на виконання Рішення пятдесят восьмої сесії шостого скликання ОСОБА_1 міської ради від 10.06.2015 р. № 49, яке до цього часу не скасоване та є чинним. Орендна плата за земельну ділянку вносилася позивачем у розмірах, визначених умовами договору оренди, у розмір 3 відсотків нормативної грошової оцінки землі, тобто у відповідності до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України. Акт перевірки не містить посилань на порушення податкового законодавства, вчинені саме позивачем. Всі порушення, які зазначені у висновках акту перевірки стосуються правильності нормативної грошової оцінки землі, до проведення якої позивач відповідно до вимог законодавства жодного відношення не має, конкретних порушень податкового законодавства з боку позивача виявлено не було, а всі порушення законодавства, про які зазначено у акті перевірки, стосуються діяльності ОСОБА_1 міської ради.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях (вх. № 29094 від 11 жовтня 2016 року), відповідно до яких зазначає, що у поданих до ДПІ у Комунарському районі ОСОБА_5 податкових декларацій з плати за землю земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ТОВ «Торгсервис» задекларувало суми орендної плати за земельну ділянку за 2011 рік у розмірі 88 740,87 грн., за 2012 рік (з урахуванням уточнюючого розрахунку) у розмірі 268 038,73 грн., за 2013 рік у розмірі 469 876,95 грн., за 2014 рік у розмірі 469 876,95 грн., за 2015 рік (з урахуванням уточнюючого розрахунку, поданого з урахуванням рішення ОСОБА_1 міської ради від 10 червня 2015 року №49) у розмірі 475 353,63 грн., за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 54 539,86 гривень. Згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 15 серпня 2008 року №К-14/4, виданого управлінням земельних ресурсів у м.Запоріжжі Запорізькій області, функціональне призначення земельної ділянки - розташування тимчасового ринку; площа земельної ділянки 12659 кв.м., коефіцієнт місце розташування (Км2) - 2,57, сукупний коефіцієнт впливу локальних факторів (Км3) - 0,83, коефіцієнт функціонального призначення (Кф) - 2,5, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки - 1 014,18 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 12 838 504,62 гривень. Згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 17 лютого 2016 року №1607/86-16, виданого управлінням Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області, категорія земель за функцією використання землі комерційного використаття площа земельної ділянки 12659 кв.м., коефіцієнт місцерозташування (Км2) - 2,65,' сукупний кофіцієнт впливу локальних факторів (Км3) - 1,02, коефіцієнт функціонального призначення (Кф) - 2,5 нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки - 2 896,72 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 36 669 578,48 гривень. Вказує на те, що на підставі підпункту 12.3.7 пункту 12.3 статті 12, пункту 271.1 статті 271 ПК України, Ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року по справі №808/1519/15, Ухвали Дніпропетровського адміністративного суду від 16.02.2016 по справі №808/1519/15 в акті перевірки зроблено висновок, що обчислення розміру орендної плати із застосуванням коефіцієнту Км2 = 1 здійснено неправомірно, та що орендна плата (з урахуванням індексації) за користування такої земельної ділянки, що підлягає сплаті до бюджету, повинна становити: за 2011 рік - 469 876,95 грн. Так представник відповідача вказує на те, що законодавець визначив коефіцієнт Км2, як такий, що характеризує виключно місце розташування земельної ділянки у населеному пункті. При визначенні грошової оцінки землі для суб'єктів господарювання, що мають земельні ділянки в межах однієї економіко-планувальної зони, коефіцієнт Км2, має, без винятків, рівне значення, а тому він не може прив'язуватись до окремо-визначених підприємств, установ та організацій або до певних видів підприємницької діяльності, і бути нижчим від його значення для інших землекористувачів в межах цієї економіко-планувальної зони. З урахуванням вищезазначеного вважає, що податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано та згідно чинного законодавства України.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, 06 жовтня 2016 року від третьої особи надійшли пояснення відповідно до яких зазначає, що відповідно до пункту 3.1 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (далі Порядок), в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель. Згідно з пункту 3 Порядку, в основу розрахунку нормативної грошової оцінки одного квадратного метра землі входить, зокрема, коефіцієнт, який характеризує місцерозташування земельної ділянки, який в свою чергу складається, у тому числі, із зонального коефіцієнту (Км2), який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту. Зміна значення коефіцієнту по окремій економіко-планувальній зоні передбачає перерахунок комплексного індексу цінності всіх оціночних районів міста й у кінцевому результаті впливатиме на значення інших коефіцієнтів. Встановлення наперед заданого значення коефіцієнта Км2 для окремої зони є взагалі незаконним. Вказує, що наразі, оскільки рішення ОСОБА_1 міської ради від 27 червня 2014 року №32 скасовано, то фактично рішення міської ради №49 від 10.06.2015 та додаткова угода від 04 вересня 2015 року про внесення змін до договору оренди землі від 12 липня 2012 року №00672 втратили чинність.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши заперечення представника відповідача, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Співробітниками відповідача проведена невиїзна документальна перевірка ТОВ «Торгсервис» з питання дотримання вимог податкового законодавства з плати за землю за період з 01 січня 2011 року по 29 лютого 2016 року по земельній ділянці площею 1,2659 га, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6. За результатами перевірки було складено акт перевірки від 18 березня 2016 року № 14/08-27-12/23794020.

Згідно з висновками акту перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог розділу наказу № 548, пункту 1.4 Порядку № 18/15/21/11 та ст. 271 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми орендної плати за землю та несплати до бюджету суми податкового зобовязання з орендної плати за землю, в тому числі за 2015 рік 111522,67 грн., за період 01 січня 2016 року 29 лютого 2016 року 128808,03 грн.

На підставі акту перевірки 05 квітня 2016 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, згідно з яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання за платежем: орендна плата з юридичних осіб у розмірі 300413,38 грн., у тому числі 240330,70 грн. за основним платежем та 60082, 50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення рішення у адміністративному порядку.

Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 10 червня 2016 року № 1943/10/08-01-10-01-13 про результати розгляду первинної скарги було залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2016 року № НОМЕР_1, а скаргу позивача без задоволення, а крім того збільшено на 134 363, 90 грн. грошове зобовязання по орендній платі за землю та збільшено на 33 590,97 грн. штрафні (фінансові) санкції згідно з пунктом 123.1 статті 123 ПК України. На підставі зазначеного рішення ГУ ДФС у Запорізькій області 17 червня 2016 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, згідно з яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання за платежем: орендна плата з юридичних осіб у розмірі 167 954,87 грн., у тому числі 134 363, 90 грн. за основним платежем та 33 590,97 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 12 липня 2016 року № 15137/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги залишено без змін податкове-повідомлення рішення від 05 квітня 2016 року № НОМЕР_1 з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги (податкове повідомлення-рішення ДПІ від 17.06.2016 р. № НОМЕР_2), а скаргу позивача без задоволення.

У звязку з цим позивач звернувся з позовом до суду.

25 квітня 2012 року між ОСОБА_1 міською радою та позивачем укладено договір оренди землі, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у м ОСОБА_5 Запорізької області 12.07.2012 р. (номер запису в державному реєстрі земель 00672).

Відповідно до пунктів 1, 2 договору оренди ОСОБА_1 міська рада (орендодавець), відповідно до рішення сорок четвертої сесії пятого скликання ОСОБА_1 міської ради від 06 жовтня 2010 року № 104/403 та сімнадцятої сесії шостого скликання ОСОБА_1 міської ради від 27 грудня 2011 року № 95/25 надає, а позивач (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування ринку, яка знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6, загальною площею 1,2659 га, кадастровий номер :03:040:0101.

Відповідно до пункту 11 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 469876, 95 грн., що складає трикратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2012 року.

При цьому, підпунктом 14.6 Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі, зокрема, затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

27 червня 2014 року ОСОБА_1 міською радою прийняте рішення № 32 «Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради від 03.03.2008 № 79 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_5», згідно з яким, розглянувши звернення орендарів земельних ділянок, на яких розташовані ринки та торговельні майданчики м. Запоріжжя про зменшення коефіцієнту Км2, який враховує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони) до одиниці, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_1 міська рада вирішила доповнити пункт 4 рішення ОСОБА_1 міської ради № 79 від 03.03.2008 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_5» підпунктом 4.1. наступного змісту: «4.1. Допускається, як виняток, значення коефіцієнту Км2 рівним одиниці для земельних ділянок під розташуванням ринків та торговельних майданчиків на підставі протокольного доручення постійних комісій міської ради з питань розвитку підприємництва, торгівлі, побутового обслуговування та захисту прав споживачів та з питань соціального та економічного розвитку, бюджету та фінансів».

10 червня 2015 року ОСОБА_1 міською радою прийняте рішення № 49 «Про встановлення розміру орендної плати ТОВ «Торгсервис» такого змісту: керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням міської ради від 27 червня 2014 року №32 «Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради від 03 березня 2008 року №79 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_5» та розглянувши звернення товариства з обмеженою відповідальністю «Торгсервис» та висновки постійної комісії міської ради з питань соціального та економічного розвитку, бюджету та фінансів від 11 березня 2015 року №122 та постійної комісії міської ради з питань розвитку підприємництва, торгівлі, побутового обслуговування та захисту прав споживачів від 11 березня 2015 року №80, ОСОБА_1 міська рада вирішила: 1. Затвердити значення коефіцієнту Км2 рівним одиниці для земельної ділянки по вул. Новокузнецькій, 6 для розташування ринку товариству з обмеженою відповідальністю «Торгсервис» (); 2. Встановити річний розмір орендної плати за земельну ділянку (кадастровий номер :03:040:0101) загальною площею 1,2659 га., яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6 у сумі 228359,50грн. (двісті двадцять вісім тисяч триста п'ятдесят дев'ять грн. 50 коп.); 3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Торгсервис» укласти з ОСОБА_1 міською радою додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки; 4. Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань розвитку підприємництва, торгівлі, побутового обслуговування та захисту прав споживачів та постійну комісію міської ради з питань соціального та економічного розвитку, бюджету та фінансів.

У відповідності до вищезазначеного рішення ОСОБА_1 міської ради 04 вересня 2015 року № 49 між позивачем та ОСОБА_1 міською радою укладено додаткову угоду до договору оренди землі, згідно з якою пункт 11 договору оренди землі викладено у такій редакції: «орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 228359, 50 грн. за календарний рік в цінах 2015 р.».

За час дії зазначеної додаткової угоди орендна плата за земельну ділянку вносилася позивачам у розмірах, визначених цією додатковою угодою, що підтверджується даними перевірки і відповідачем не заперечується.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у адміністративній справі № 808/1519/15 за позовом виконуючого обовязки прокурора міста ОСОБА_5 до ОСОБА_1 міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства в Запорізькій області, Управління Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області, Державне підприємство Український державний науково дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_1 міської ради визнане протиправним та скасоване рішенням ОСОБА_1 міської ради від 27 червня 2014 року №32 «Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради від 03 березня 2008 року №79 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_5».

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року зазначена постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року залишена без змін.

При цьому, рішення № 49 від 10 червня 2015 року «Про встановлення розміру орендної плати ТОВ «Торгсервис», а також інші вищезазначені рішення ОСОБА_1 міської ради про встановлення розміру орендної плати підприємствам, які орендують земельні ділянки, на яких розташовані ринки, у судовому порядку ніким не оскаржувалися і не скасовувалися.

Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є, в тому числі, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є, в тому числі, землекористувачі.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до статті 271 ПК України базою оподаткування земельним податком є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

При цьому, відповідно до пунктів 288.2-288.5 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

- може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1). Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10).

Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Конституційний Суд України в рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив зокрема таке (пункти 4, 5): в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Вищезазначене рішення ОСОБА_1 міської ради від 10.06.2015 р. № 49, яким змінено розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендованої позивачем, є актом ненормативного характеру, на підставі якого виникли правовідносини (укладено додаткову угоду до договору оренди землі), пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та обовязків позивача. Дане рішення в силу вищезазначених приписів Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в України» є обовязковим для позивача, а враховуючи те, що це рішення у судовому порядку незаконним (протиправним) не визнавалося воно до цього часу є чинним.

При цьому, даним рішенням розмір орендної плати щодо земельної ділянки, орендованої позивачем, було встановлено у відповідності з підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України на рівні, не меншому 3 відсотків нормативної грошової оцінки землі. Зменшення розміру орендної плати для позивача відбулося за рахунок зменшення розміру самої нормативної оцінки землі шляхом затвердження нового значення коефіцієнту місцерозташування (Км2) на рівні одиниці.

Отже, орендна плата за земельну ділянку з моменту набрання чинності додатковою угодою до договору оренди землі, укладеною на виконання вказаного рішення ОСОБА_1 міської ради, сплачувалася позивачем правомірно. Позивач, як субєкт, на якого поширюється дія даного рішення органу місцевого самоврядування, яке є обовязковим для нього, не може відповідати за законність цього рішення.

Скасування у судовому порядку рішення ОСОБА_1 міської ради від 27 червня 2014 року № 32 «Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради від 03 березня 2008 року №79 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_5», на яке посилається відповідач, не тягне за собою автоматичного скасування рішень ОСОБА_1 міської ради ненормативного характеру, прийнятих на його підставі, оскільки це чинним законодавством не передбачено.

Акт перевірки не містить посилань на порушення податкового законодавства, вчинені саме позивачем. Всі порушення, які зазначені у висновках акту перевірки, зокрема порушення пункту 1.4 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року № 18/15/21/11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2006 року за № 388/12262, а також статті 271 ПК України стосуються нормативної грошової оцінки землі, до проведення якої позивач відповідно до вимог законодавства жодного відношення не має. Норми законодавства, на які відповідач посилається у висновках акту перевірки та у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях стосуються регулювання діяльності органів місцевого самоврядування при встановлені ставок земельного податку та розміру орендної плати за землі і жодних приписів, обовязкових для виконання орендарем земельної ділянки, не містять.

Таким чином, наявність порушень податкового законодавства з боку позивача у 2015-2016 роках відповідачем доведено не було, а всі порушення законодавства, які на думку відповідача мали місце, відносяться не до діяльності позивача, а до діяльності ОСОБА_1 міської ради.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи та оцінивши докази, наявні в матеріалах, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 05 квітня 2016 року № НОМЕР_1 та від 17 червня 2016 року № НОМЕР_2, прийняті Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області є протиправним, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у звязку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 05 квітня 2016 року № НОМЕР_1, від 17 червня 2016 року №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгсервис» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 7025 (семи тисяч двадцяти пяти) гривень 52 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов