Справа № 2а/2570/263/2011
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/263/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючої судді Падій В.В.,

при секретарі Кондратенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом закритого акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» до Чернігівської обласної державної адміністрації, Менського районного відділу земельних ресурсів про визнання недійними довідки від 10.07.2006 року №387, акту від 07.11.2006 року в частині та розпорядження від 02.11.2006 року № 398 в частині,-

В С Т А Н О В И В :

22.12.2009 року закрите акціонерне товариство «Корпорація «Інтерагросистема» (далі ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема») звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, Менського районного відділу земельних ресурсів про визнання недійними довідки про наявність земельних угідь за формою 6-зем від 10.07.2006 року № 387, виданої Менським районним відділом земельних ресурсів, акту від 07.12.2009 року в частині розміру втрат сільськогосподарського виробництва та розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 02.11.2006 року № 398 в частині зобовязання укладення договору оренди та відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2006 року Чернігівська обласна державна адміністрація видала розпорядження, яким зобов'язала Менську районну державну адміністрацією укласти договір оренди землі з ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» для будівництва свердловини за рахунок земель запасу Менської міської ради Менського району Чернігівської області. 07 листопада 2006 року був складений акт про визначення втрат сільськогосподарського виробництва, що підлягають відшкодуванню в звязку з відведенням земель ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» для будівництва свердловини за рахунок земель запасу Менської міської ради Менського району Чернігівської області. Відповідно до акту втрати склали 40409,40 грн. Зазначені втрати сільськогосподарського виробництва було обраховано при підготовці технічної документації на підставі виданої Менським районним відділом земельних ресурсів довідки форми 6-зем від 10.07.2006 року за №387, де вказано, що землі, які відводяться під будівництво свердловини віднесені до категорії «рілля». На виконання вищевказаного розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації, 11 грудня 2006 року між ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» та Менською районною державною адміністрацією укладений договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в державному реєстрі земель. Згідно умов договору Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,36 га з земель запасу Менської міської ради за межами м.Мена, терміном на 49 років, під будівництво водозабірної свердловини для технічного водопостачання цеху з виробництва чіпсів. З експертного висновку, складеного Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою №ЧК-492 від 15 грудня 2009 року у відповідності до норм чинного законодавства України, зокрема ГОСТ 26640-85 (СТ СЭВ 4472-84) «Земли. Термины и определения», затвердженого Постановою державного комітету СРСР по стандартам від 28.10.1985 року №3453, позивачу стало відомо, що земельна ділянка площею 0,36 га, яку було надано в оренду терміном на 49 років розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2006 року №398 для будівництва свердловини за рахунок земель запасу Менської міської ради Менського району та прилеглі до неї землі, як на момент складання технічної документації в порядку відведення і передачі її в оренду, так і на сьогоднішній день до ріллі не відносилися і віднесені бути не можуть. За таких обставин,позивач вважає, що довідка про наявність земельних угідь за формою 6-зем від 10.07.2006 року за №387, на підставі якої було здійснено розрахунок відшкодування вартості втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн. та складений на їх основі акт і видане розпорядження Чернігівською обласною державною адміністрацією від 02 листопада 2006 року №398 в частині відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн. підлягають визнанню недійсними.

23.12.2009 року ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду.

21.01.2010 року ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду провадження у справі закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2010 року апеляційну скаргу позивача було задоволено, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.01.2010 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представником позивача 08.02.2011 року в судове засідання надана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить: визнати недійсною довідку про наявність земельних угідь за формою 6-зем від 10.07.2006 року за №387, видану Менським відділом земельних ресурсів; визнати недійсним акт від 07.11.2006 року в частині розміру втрат сільськогосподарського виробництва; визнати недійсним розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2006 року №398 в частині відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Чернігівської обласної державної адміністрації в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі та пояснив, що процедура зміни цільового призначення земель чітко встановлена Земельним кодексом України. Вказана земельна ділянка площею 0,36 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а саме до сільськогосподарських угідь. Також зазначив, що втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом, підлягають відшкодуванню у відповідності до норм земельного законодавства України. Оспорюваний акт від 07.11.2006 року в частині розміру втрат сільськогосподарського виробництва був підписаний також і представником позивача.

Представник Менського районного відділу земельних ресурсів в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі та пояснив, що відповідно до п. 2 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, перелоги, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища). Стаття 23 Земельного кодексу України вказує на те, що землі придатні для потреб сільського господарства надаються насамперед для сільськогосподарського використання, визнання земель придатних для потреб сільського господарства проводиться на підставі даних державного земельного кадастру. Переведення земель сільськогосподарських угідь із одного виду до іншого може проводитись відповідно до земельного законодавства на підставі розробки проектів землеустрою по організації території сільськогосподарських господарств та підприємств, або на основі розробки технічної документації із землеустрою по інвентаризації земель відповідних адміністративних утворень та територій. Вищезазначені проекти землеустрою та технічна документація по інвентаризації земель затверджується органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до своєї компетенції, після чого територіальним органам Держкомзему в даному випадку відділом Держкомзему у Менському районі вносяться зміни в земельно - кадастрові облікові документи. Також, зазначив, що експертний висновок виданий Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою від 15.12.2009 року №ЧК - 492 не є дійсний, оскільки дана установа о не може проводити експертизи проектної документації із землеустрою, вказані повноваження покладені на державні територіальні органи Держкомзему України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 02.11.2006 року Чернігівською обласною державною адміністрацією видано розпорядження №398 «Про надання земельної ділянки в оренду», яким ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» надано в оренду на 49 років земельну ділянку загальною площею 0,36 га ріллі для будівництва свердловини за рахунок земель запасу в межах території Менської міської ради Менського району при умові відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн. та зобовязано Менську районну державну адміністрацію укласти договір оренди землі (а.с. 4).

07 листопада 2006 року комісією у складі заступника голови райдержадміністрації, начальника відділу земельних ресурсів, економіста відділу державного казначейства в Менському районі, представника ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» складений та підписаний акт визначення втрат сільськогосподарського виробництва, що підлягають відшкодуванню в звязку з відведенням земель ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» для будівництва свердловини за рахунок земель запасу Мезенської міської ради Менського району Чернігівської області (а.с. 5). Вказаний акт затверджений 07.11.2006 року заступником голови Чернігівської обласної державної адміністрації. Відповідно до акту втрати склали 40409,40 грн.(а.с.5).

Вказані втрати сільськогосподарського виробництва були обраховані при підготовці технічної документації на підставі виданої Менським районним відділом земельних ресурсів довідки форми 6-зем від 10.07.2006 року № 387 (а.с.6).

На виконання розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 02.11.2006 року, між ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» та Менською районною державною адміністрацією 11 грудня 2006 року укладений договір оренди земельної ділянки. Згідно умов договору орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,36 га з земель запасу Менської міської ради за межами м. Мена, терміном на 49 років, під будівництво водозабірної свердловини для технічного водопостачання цеху з виробництва чіпсів.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 14.12.2009 року ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» звернулось до Чернігівської регіональної торгово-промислової палати з метою проведення експертизи щодо визначення по зовнішнім ознакам до яких угідь згідно ГОСТ 26640-85 на момент проведення експертизи та на час складання договору оренди землі 11.12.2006 року відноситься земельна ділянка площею 0,36 га, за кадастровим номером НОМЕР_1: 01:004: 0120.

Експертним висновком Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 15.12.2009 року №ЧК-492 встановлено, що земельна ділянка площею 0,36 га, яку було надано позивачу в оренду на час оформлення документів та підписання договору оренди не мала характерних ознак для ріллі, які визначені ГОСТ 26640-85 та Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (а.с.7).

В звязку з цим позивач вважає, що довідка про наявність земельних угідь за формою 6-зем від 10.07.2006 року за №387, на підставі якої було здійснено розрахунки відшкодування вартості втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн. та складений на їх основі акт і видане розпорядження Чернігівською обласною державною адміністрацією від 02 листопада 2006 року №398 в частині відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн. є недійсними.

Проте суд не може погодитись з такою позицією ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема», виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності (юридичними і фізичними особами) виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Земельного кодексу України (далі Кодекс №2768-III) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу №2768-III землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до п. «а» ч.2 ст. 22 Кодексу №2768-III до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, перелоги, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища).

Згідно ч. 2, 3 ст. 23 Кодексу № 2768-III землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання. Визначення земель, придатних для потреб сільського господарства, провадиться на підставі даних державного земельного кадастру.

Згідно статті 196 Кодексу № 2768-III державний земельний кадастр включає, зокрема, облік кількості та якості земель.

Стаття 203 Кодексу № 2768-III передбачає, що облік кількості земель "відображає відомості, які характеризують кожну земельну ділянку за площею та складом угідь", а облік якості земель "відображає відомості, які характеризують земельні угіддя за природними властивостями та набутими властивостями, що впливають на їх родючість, а також за ступенем забруднення ґрунтів".

Стаття 204 Кодексу №2768-III передбачає, що державний земельний кадастр ведеться уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 1993 р. №15 затверджене Положення про порядок ведення державного земельного кадастру (далі Положення).

Згідно п. 8 Положення при обліку кількості земель виділяються, зокрема, землі за категоріями, а відповідно до п. 9 Положення облік земель за якістю проводиться за всіма категоріями земель і містить, зокрема, класифікацію всіх земель сільськогосподарського призначення за придатністю з виділенням особливо цінних земель.

Пунктом 17 Положення передбачено, що власники землі та землекористувачі щорічно не пізніше 15 січня подають територіальним органам Держкомзему за місцезнаходженням земельних ділянок звіти за станом на 1 січня про зміни, що відбулися у складі земель, які знаходяться у власності або користуванні, в тому числі на умовах оренди.

Статтею 20 Кодексу №2768-III визначений порядок встановлення та зміни цільового призначення земель, згідно з яким зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент видачі Менським районним відділом земельних ресурсів довідки про наявність земельних угідь за формою 6-зем від 10.07.2006 року №387 рішення про зміну цільового призначення даної земельної ділянки органами виконавчої влади або місцевого самоврядування не приймалося та жодні зміни до обліку кількості та обліку за якістю даної земельної ділянки не вносилися.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги щодо визнання недійсною довідки про наявність земельних угідь за формою 6-зем від 10.07.2006 року №387.

Відповідно до ст. 116 Кодексу №2768-III громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Кодексом №2768-III.

Стаття 17 Кодексу №2768-III визначає повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, відноситься розпорядження землями державної власності у межах, визначених цим Кодексом.

Умови відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначені у ст.207 Кодексу №2768-III, відповідно до якої втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.

Визначені у Кодексі №2768-III норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та земель лісового фонду з метою збереження їх кількісного і якісного стану. Відшкодування втрат передбачає компенсацію суспільству негативних наслідків соціально-економічного, екологічного характеру, що настають внаслідок переведення особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та лісового фонду до інших категорій земель, а також у разі обмеження землекористування чи погіршення якості земель як особливого національного надбання, що перебуває під особливою охороною держави.

Процедуру для вирахування розмірів втрат, що мають відшкодовуватись визначено Порядком визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 року №1279 (далі Порядок №1279).

Та обставина, що земельна ділянка, загальною площею 0,36 га, яка передана Чернігівською обласною державною адміністрацією позивачу в оренду на 49 років, для будівництва свердловини за рахунок земель запасу в межах території Менської міської ради Менського району, належала до категорії земель сільськогосподарського призначення, жодних сумнівів у суду не викликає.

Втрата цієї земельної ділянки як сільськогосподарського угіддя внаслідок зміни цільового призначення земельної ділянки в розумінні ч.1 ст. 207 ЗК України є втратою сільськогосподарського виробництва. Зміною цільового призначення земельної ділянки відбувається її вилучення для потреб, які не повязані з сільськогосподарським виробництвом. Тому суд дійшов висновку, що відповідач, у відповідності до ст. 207 Кодексу №2768-III зобовязаний відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських земель для потреб, не повязаних із сільськогосподарським виробництвом у встановленому законодавством порядку.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, а також враховуючи те, що позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо недійсності акту визначення втрат сільськогосподарського виробництва від 07.11.2006 року та розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 02.11.2006 року №398 в частині відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 40409,40 грн. на підставі недійсності довідки про наявність земельних угідь за формою 6-зем від 10.07.2006 року №387, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Суд не бере до уваги посилання позивача на експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промисловою палати від 15.12.2009 року №ЧК-492, оскільки у відповідності до статті 11 Закону України від 02.12.2007 року № 671/97-ВР «Про торгово промислові палати в Україні», право на проведення експертизи, з метою визначення належності земельних ділянок до певної категорії за цільовим призначенням, у них відсутнє. Такі повноваження торгово-промислової палати не передбачені також і Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 р. № 53/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 р. за № 705/3145

Суд також бере до уваги, що згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як субєкти владних повноважень довели правомірність своїх дій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог закритого акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» до Чернігівської обласної державної адміністрації, Менського районного відділу земельних ресурсів необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог закритого акціонерного товариства «Корпорація «Інтерагросистема» до Чернігівської обласної державної адміністрації, Менського районного відділу земельних ресурсів - відмовити повністю.

Порядок апеляційного оскарження постанови суду, передбачений ст. 185-186 КАС України.

Суддя Падій В.В.