Справа № 740/4890/16-а
Суддя: Олійник В. П.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/4890/16-а
Провадження № 2-а/740/121/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,

з участю позивача, представника відповідача-Сутула Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинення дій,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та зобов"язання встановлення статусу інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, приймав участь у ліквідації наслідків даної аварії у складі невоєнізованого формування по забезпеченню безперебійного руху поїздів з 02 січня 1989 року по 10 лютого 1989 року, 13 січня 1990 року, на звернення щодо встановлення статусу інваліда війни відповідачем 12 грудня 2016 року у цьому відмовлено.

В запереченнях на адміністративний позов відповідачем зазначено про відсутність надання позивачем інформації про розпорядчий документ щодо його залучення до формувань цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії.

В судовому засіданні позивач підтримав позов за обставин згідно позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивачем не надано доказів його залучення до складу формувань цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав.

Позивач ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом 2 групи безстроково у зв»язку із захворюванням, пов»язаним з роботами по ліквідації наслідків даної аварії. Відповідно до довідки Ніжинської дистанції сигналізації та зв»язку від 19 жовтня 1992 року ОСОБА_1 був направлений в 30-кілометрову зону для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, останній перебував 30 днів з 01 січня 1989 року по 10 лютого 1989 року на перегоні Пересадочна-Семиходи, та 31 день в м.Чорнобиль (п.2 13.01.1990), що підтверджується також розпорядженням начальника Ніжинської дистанції сигналізації та зв»язку від 02 січня 1989 року №1, наказом від 12 лютого 1990 року №8, довідкою Ніжинської дистанції сигналізації та зв»язку від 16 лютого 2017 року №390. На звернення позивача відповідачем листом від 12 грудня 2016 року відмовлено у встановлені статусу інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказані обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Даний Закон не встановлює будь - яких обмежень щодо тривалості виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формувань цивільної оборони для набуття статусу інваліда війни.

Згідно чинного у 1986 році Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18 березня 1976 року постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111, цивільна оборона будувалась за територіально-виробничим принципом. Тобто в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах і організаціях створювались служби та формування цивільної оборони. Керівництво службами та формуваннями цивільної оборони в межах адміністративно-територіальних одиниць (областей, районів, міст) здійснювалось відповідними місцевими органами державної влади. Начальниками цивільної оборони адміністративно-територіальних одиниць визначались керівники органів державної влади, а в міністерствах, відомствах, на підприємствах, в установах і організаціях - їх керівники. У відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років. При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Згідно інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 28 листопада 2016 року формування цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань цивільної оборони.

Крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств. Дана позиція зазначена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 15 вересня 2015 року (справа №2а-6906/11/2670).

Із врахуванням норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС, на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях до складу цивільної оборони в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення. В судовому засіданні встановлено факт залучення позивача до виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно нормативних актів Ніжинської дистанції сигналізації та зв»язку, що свідчить про його залучення до складу формувань цивільної оборони у вказаний час, та отримання позивачем інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків даної аварії.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, який брав особисту участь у ліквідації наслідків аварії наЧАЕС, щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання встановити статус інваліда війни.

Керуючись ст.ст.11, 17, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни.

Зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, статус інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Олійник .