Справа № 816/723/16
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 р.Справа № 816/723/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. по справі № 816/723/16

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного центру медико - соціальної експертизи

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

16 травня 2016 року, ОСОБА_1 ( далі - позивач ) звернувся до суду з позовною заявою до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14 квітня 2005 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом 1 групи з дитинства пожиттєво. Стверджує, що згідно закону має різні виплати по інвалідності, але через відсутність оригіналу довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЕ 86 № 086911 від 14 квітня 2005 року має проблеми з оформленням соціальної допомоги по інвалідності та пенсії по втраті годувальника. Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 07 травня 2005 року у справі № 531/573/15-ц встановлено юридичний факт належності ОСОБА_1 даної довідки та підтверджено факт відсутності оригіналу. Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року у справі № 540/477/16-ц встановлено факт належності ОСОБА_1 акту № 228/7 огляду у МСЕК від 14 квітня 2005 року, виданого на ім'я "ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1", та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 144 від 14 квітня 2005 року до акту № 228/7 огляду у МСЕК 14 квітня 2005, виданого на ім'я "ОСОБА_1, 1989 р". Так, починаючи з 2005 року посадові особи Полтавського обласного центру МСЕК порушили право позивача на отримання необхідної матеріальної допомоги гарантованої Конституцією України. Порушене право виразилося у не направленні Полтавським обласним центром МСЕК документів, що підтверджують право на соціальну пенсію як інваліду з дитинства до управління пенсійного фонду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання бездіяльності протиправною відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовані та порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, позивач посилається на наявність у нього копії довідки до акту огляду МСЕК від 14 квітня 2005 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої за твердженням позивача обласною спеціалізованою психо-неврологічною МСЕК, яка, як вказує позивач, видана до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 № 086911, відповідно до якої ОСОБА_1 визначено першу групу інвалідності з дитинства безтерміново /а.с.12/.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області у справі № 531/573/15-ц від 07 травня 2015 року за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, юридичного документу довідка до акту огляду МСЕК від 14 квітня 2005 року серії ВТЄ 86 № 086911 з записом голови МСЕК, де записано "огляд заочний вперше, група інвалідності - перша, причина інвалідності - інвалід з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново. Висновок про умови та характер праці - потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Не працездатний" /а.с. 7-10/.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області у справі № 540/477/16-ц від 08 квітня 2016 року за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, акту № 228/7 огляду у МСЕК від 14 квітня 2005 року, виданого на ім'я "ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1", встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 144 від 14 квітня 2005 року до акту № 228/7 огляду у МСЕК від 14 квітня 2005 року, виданого на ім'я "ОСОБА_1, 1989 р." /а.с. 16/.

ОСОБА_1 направляв звернення до управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області щодо поновлення пенсії по втраті годувальника.

Позивач отримав лист управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області № 03/П-02 від 27 лютого 2015 року, в якому зазначено, що відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Згідно до пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

Вкотре повідомлено, що в разі визнання ОСОБА_1 інвалідом з дитинства, останньому буде поновлено пенсію по втраті годувальника на термін інвалідності /а.с. 13/.

Позивач, вважаючи, що посадові особи Полтавського обласного центру МСЕК порушили його права на отримання необхідної матеріальної допомоги шляхом не направлення відповідних документів до управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції зроблено висновок, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надана копія довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 № 086911 виданої Обласним центром медико-соціальної експертизи обласної спеціалізованої психо-неврологічної МСЕК на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 12/.

В довідці зазначено, що 14 квітня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оглянуто заочно вперше, встановлено першу групу інвалідності з дитинства безтерміново.

На підтвердження належності довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 № 086911 ОСОБА_1, позивачем надано рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 травня 2015 року у справі № 531/573/15-ц про встановлення факту. Рішення набрало законної сили 19 травня 2015 року /а.с. 7-10/.

Проте, при встановленні наявності у відповідача зазначеної довідки судом досліджено витяг з книги протоколів засідань обласної МСЕК № 1 "Контроль" /а.с. 131-136/, витяг з журналу протоколів засідань обласної МСЕК №1 "Визначення ступеня втрати працездатності по "Оранті" /а.с. 145-148/, витяг з книги протоколів засідань обласної МСЕК № 1 "ЧАЕС - 2" /а.с. 141-144/, та встановлено, що в період з 13 по 16 квітня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не оглядався комісією, діагноз не встановлювався.

Також, представником відповідача надано витяг з Журналу обліку отримання і витрат довідок на МСЕК форми № 160-2/о /а.с. 125-131/, відповідно до якого за період з 21 червня 2004 року по 15 лютого 2006 року довідки МСЕК з серією ВТЄ-86 та з 6-ти значними номером відповідачем не отримувалися та відповідно не видавалися.

Також, необхідно зазначити, що відповідно до Статуту Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи (в редакції яка діяла станом на дату спірних правовідносин) до складу Полтавського обласного центру МСЕК на правах структурних підрозділів входить, крім іншого, центр МСЕК який включає в себе підрозділи: організаційно - методичний, два обласні, сім міжрайонних, п'ять спеціалізованих (онкологічна, офтальмологічна, кардіологічна, фтизіатрична, психіатрична) медико-соціальних експертних комісій.

Витягом з Журналу обліку довідок МСЕК, виданих інвалідам, за період з 16 грудня 2004 року по 14 грудня 2005 року /а.с. 119-124/, підтверджується, що на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, довідка до акту огляду МСЕК не видавалася.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів.

Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу (надалі, по тексту - Положення), затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 83 (редакція чинна на дату виникнення спірних правовідносин) органом, який здійснює медико-соціальну експертизу, є медико-соціальні експертні комісії (МСЕК), що організуються в самостійні центри, бюро при управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до п. 29 Положення, якщо хворий за станом здоров'я згідно з висновком лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу не може з'явитися до медико-соціальної експертної комісії, огляд проводиться вдома або в стаціонарі, де він перебуває на лікуванні. У виняткових випадках (наприклад, коли громадянин проживає у віддаленій, важкодоступній місцевості) медико-соціальні експертні комісії можуть приймати рішення заочно за згодою громадян, керуючись матеріалами медичних справ.

Датою встановлення інвалідності вважається день надходження до медико-соціальної експертної комісії документів, необхідних для огляду хворого. Інвалідність встановлюється до першого числа місяця, наступного за місяцем, на який призначено черговий переогляд хворого (пункт 30 Положення).

Згідно з п. 32 Положення медико-соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми і в триденний строк надсилають копії цих документів управлінню праці та соціального захисту населення районної, районної в мм. Києві та Севастополі державної адміністрації та відповідному відділу, управлінню міської, районної у місті ради, на території якого проживає інвалід. Копія програми надсилається також підприємству, установі, організації, яка зобов'язана надавати соціальну допомогу і здійснювати реабілітацію інваліда.

Форми облікової документації, що використовуються в діяльності медико-соціальних експертних комісій затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 травня 2003 року № 224.

Колегія суддів зазначає, що в матеріали справи містять докази про огляд ОСОБА_1 вперше 04 травня 2007 року та встановлення третьої групи інвалідності з дитинства на строк до 01 червня 2008 року з травня 2008 року /а.с. 108, 112-115/.

Доказів щодо встановлення інвалідності ОСОБА_1 після червня 2008 року до суду не надано.

Також, в матеріалах справи наявна копія постанови Карлівського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Карлівської РДА про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, якою у задоволенні позову відмовлено /а.с. 103/.

Як вбачається з позову, позивач просив зобов'язати УПСЗН Карлівської РДА Полтавської області залучити до його заяви від 19 травня 2015 року копію довідки до акту огляду МСЕК від 14 квітня 2005 року серії ВТЕ-86 №086911 та рішення Карлівського районного суду від 07 травня 2015 року №531/573/15-ц та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому соціальну допомогу як інваліду з дитинства І групи.

Проте у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, суд мотивував своє рішення тим, що з доданих до позову матеріалів не можливо встановити, що позивачем при зверненні до УПСЗН Карлівської РДА надавалася довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку, також суд не вбачав протиправних дій відповідача у відмові у призначенні ОСОБА_1 соціальної допомоги як інваліду з дитинства І групи. /а.с. 10/.

Зазначене рішення Карлівського районного суду Полтавської області ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року залишено без змін /а.с.101-102/.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в Полтавського обласного центру МСЕК, станом на момент виникнення спірних правовідносин, взагалі не було обов'язку визначеного пунктом 32 Положення про медико-соціальну експертизу, адже, даною нормою передбачено надсилання копії довідки МСЕК до управління праці та соціального захисту населення, а не до управління пенсійного фонду. Крім того, суд зазначає, що така довідка на ім'я ОСОБА_1 14 квітня 2005 року не видавалася.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу викладеного свідчить, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на порушення його прав шляхом не направлення Полтавським обласним центром МСЕК до управління Пенсійного фонду України в Карлівському районі Полтавської області виданої на його ім'я довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 № 086911 від 14 квітня 2005 року є безпідставними, оскільки відповідач не мав відповідного обов'язку, крім того, позивач огляд в 2005 році у відповідача не проходив, відповідач не отримував для видачі бланки довідок із вказаними позивачем серією та номером, та, відповідно, довідка, яку зазначає позивач відповідачем не видавалася та у відповідних журналах суворої звітності відсутні записи про огляд позивача та видачу йому довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 № 086911 від 14 квітня 2005 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 - необґрунтовані, безпідставні та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, постанова суду ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. по справі № 816/723/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 20.02.2017 р.