Справа № 212/6442/16-а(2-а/212/204/16)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2017 року справа № 212/6442/16-а(2-а/212/204/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року по справі № 212/6442/16-а за позовом ОСОБА_2 до Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в якому, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати йому раніше призначеної пенсії у розмірі 85% та нарахування переплати пенсії за період з 25.04.2015 року по 30.09.2016 року у розмірі 11535,68 грн.;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 20.09.2016 року по дату ухвалення рішення суду без обмежень, передбачених ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у вигляді 85 відсотків призначеного розміру пенсії у період роботи на інших посадах/роботах.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо виплати у розмірі 85 % раніше призначеної пенсії та нарахування переплати пенсії за період з 25.04.2015 року по 30.10.2016 року у розмірі 11535,68 грн., зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за період з 20.10.2016 року по 14.12.2016 року у вигляді виплати 85% призначеного розміру пенсії у період на інших посадах.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що оскільки позивач є фізичною особою підприємцем, отже є працюючою особою, а тому його пенсія повинна виплачуватись у розмірі 85%. Застосування до позивача норм ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не залежить від отримання доходу від підприємницької діяльності. Крім того, апелянт зазначає, що рішення про стягнення переплати пенсії з позивача не приймалось.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити в силі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити, постанову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Криворізькому північному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області де отримує пенсію за віком.

У вересні 2016 року відповідачем встановлено, що позив з 26.10.1994 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому не може вважатись непрацюючим пенсіонером.

20 вересня 2016 року Криворізьким північним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області пенсію позивача було приведено у відповідність до норм ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зменшено її виплату до 85% призначеного розміру пенсії.

Крім того, як вбачається з листа Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №12045/06/29 від 19.10.2016 року, відповідачем визначено, оскільки позивач не повідомив про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, виникла переплата пенсії за період з 25.04.2016 року по 30.09.2016 року в розмірі 11535,68 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу протиправно знижено розмір виплачуваної пенсії, оскільки він, як фізична особа-підприємець не отримує доходу, а тому не є працюючою особою.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Нормами ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З аналізу даної норми вбачається, що зменшення розміру виплачуваної пенсії до 85 відсотків можливо у разі наявності двох умов, а саме: пенсіонер повинен перебувати на роботі, тобто відноситись до зайнятого населення у період отримання пенсії; розмір пенсії повинен перевищувати 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами по справі, розмір пенсії ОСОБА_2 перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Що стосується роботи позивача у період отримання пенсії, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, це право закріплено в статті 50 Цивільного кодексу України. При цьому зазначається, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З наведеного вбачається, що фізична особа яка має статус фізичної особи-підприємця та зареєстрована у встановленому законом порядку, фактично являється зайнятою особою. При цьому такий статус не залежить від економічних результатів діяльності особи, зокрема факту та розміру отриманих доходів або збитків.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач як фізична особа-підприємець, пенсія якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, підпадає під дію ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплата його пенсії повинна бути обмежена до 85відсотків від нарахованої.

Доводи позивача про те, що він не отримує доходу від підприємницької діяльності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Закону України «Про зайнятість населення» не містять застережень щодо нерозповсюдження статусу зайнятої особи на фізичних осіб-підприємців які не отримують доходу. Більш того, як вбачається з витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та підприємців, позивач 16.09.2012 року ініціював внесення щодо себе реєстраційного запису про статус підприємця і внесення до реєстру відповідних відомостей, отже вчинив цілеспрямовані та свідомі дії щодо підтвердження статусу зайнятої особи підприємця.

Крім того, відсутність прибутку не обовязково свідчить про відсутність підприємницької діяльності, оскільки підприємницька діяльність може бути як прибутковою так і збитковою.

Також, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що зменшуючи виплату пенсії до 85 відсотків відповідач діяв у межах наданих повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно нарахування переплати пенсії за період з 25.04.2015 року по 30.09.2016 року у розмірі 11535,68 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно ч. 1 ст. 50 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Оскільки позивачем не було повідомлено управління пенсійного фонду про перебування у статусі фізичної особи-підприємця, відповідачем правомірно було визначено наявність переплати пенсії за вказаний період.

Крім того, як зазначає позивач рішення про стягнення переплати пенсії не приймалось, а лише було запропоновано повернути її добровільно.

Отже, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для вирішення справи, та невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 194, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року по справі № 212/6442/16-а скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та перерахунок пенсії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текс постанови складено 17 лютого 2017 р.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко