Справа № 766/14335/16-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 р. Справа № 766/14335/16-а

Категорія: 10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Ігнатенко О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду м. Херсона від 25 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання поновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив зобов'язати ГУПФ України в в Херсонській області поновити виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Постановою Херсонського міського суду м. Херсона від 25 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову Херсонського міського суду м. Херсона від 25 листопада 2016 року - скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених п. 1,2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином України і на даний час постійно проживає у державі Ізраїль.

З 07 січня 1993 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 2000 року виплата пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», була припинена у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

13 травня 2016 року позивач, через свого представника, звернувся до Головного УПФ України в Херсонській області із заявою про поновлення виплати пенсії за віком починаючи з 26 травня 2001 (а.с. 33).

Листом № 8 від 26.05.2012 року № 84/л-99-1 Г УПФ України в Херсонській області було відмовлено у її задоволенні, з посиланням на те, що виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м. Севастополя не поширюється на осіб, які не проживають на території АР Крим та м. Севастополя і не є громадянами України.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Згідно ст. 8 Конституції України: норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 22 Конституції України: конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Так, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.2 зазначеної статті пенсії призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей в України до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачується в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Таким чином, позивач ОСОБА_1, проживаючи за межами України та будучи громадянином України, має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадян України.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. № 1207-VII сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначено тимчасово окупованою територію.

Частиною 2 статті 7 названого Закону передбачено, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до пункту 14-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058-IV громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, мають право на отримання виплат згідно з цим Законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014р. №234 (далі - Порядок).

Згідно пункту 2 цього Порядку пенсійне забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та надання таким особам соціальних послуг здійснюються визначеними Пенсійним фондом України головними управліннями Пенсійного фонду України, а осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів, - управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах.

Постановою правління Пенсійного фонду України №13-4 від 07 липня 2014 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581, головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області визначено органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надає соціальні послуги особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок звернення осіб за призначенням (перерахунком), поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

13 травня 2016 року згідно Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №234, представник позивача звернувся із заявою та з усіма необхідними документами до Пенсійного фонду України для вирішення питання поновлення виплати пенсії.

Однак, йому було відмовлено у задоволенні заяви, посилаючись на те, що виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м.Севастополя не поширюється на осіб, які не проживають на території АР Крим та м.Севастополя і не є громадянами України.

Даний висновок відповідача спростовується матеріалами справи, оскільки у 2000 році позивач виїхав з України на постійне проживання до Ізраїлю, однак він є громадянином України згідно наявного в матеріалах справи паспорта громадянина України.

Таким чином, колегія суддів аналізуючи вищезазначені норми законодавства вважає, що позивачу неправомірно відмовлено у задоволенні заяви, оскільки право громадянина на одержання призначеної пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, тому позивач, як громадянин України, має право на отримання призначеної йому пенсії незалежно від місця проживання.

Вирішуючи питання з якого часу право позивача на поновлення виплати пенсії підлягає захисту, колегія суддів виходить з наступного.

В своєму позові ОСОБА_1 заявляє вимоги щодо зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року, тобто з моменту винесення Рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009.

Колегія суддів відмічає, що виниклі в зв'язку з цим спори мають вирішуватися з урахуванням норм процесуального права, ? статей 99, 100 КАС.

У відповідності до ст. ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про порушення своїх прав 26 травня 2016 року з листа ГУПФ України в Херсонській області, відтак з урахуванням часу звернення позивача до суду - листопад 2016 року, та приписів ст. 99, 100 КАС України, колегія суддів вважає з необхідне залишити позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 року по 01 травня 2016 року без розгляду та зазначає, що розгляду підлягають вимоги позивача за період з 01 травня 2016 року.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів, колегія суддів зазначає наступне.

Призначення, виплати чи припинення виплат пенсії, перерахунок пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

Колегія суддів допускає наявність у позивача права на перерахунок пенсії, проте втручання суду в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень можливо виключно для відновлення порушеного права особи і тільки після встановлення факту порушення такого права та законних інтересів особи протиправними діями або рішеннями суб'єкта владних повноважень.

Судом не встановлено ознак протиправності в діях відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1, оскільки з заявою про її перерахунок позивач не звертався, а відповідачем відмовлено лише у поновленні виплати пенсії.

При цьому, колегія суддів наголошує, що визнання протиправними дії Г УПФ України в Херсонській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії позивача та зобов'язання відповідача поновити її виплату є належним способом захисту прав позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов'язання Г УПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Також відсутні підстави для задоволення вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Справу в суді першої інстанції було розглянуто в порядку скороченого провадження, згідно ст. 183-2 КАС України. Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду м. Херсона від 25 листопада 2016 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення виплати пенсії у період 07 жовтня 2009 року по 01 травня 2016 року - залишити без розгляду.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01 травня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: