Справа № 569/1056/17
Суддя: Куцоконь Ю.П.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1056/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

pозглянувши в порядку письмового провадження в мiстi Рiвне

спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Рівному Козіка Максима Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Рівному Козіка М.Я. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить суд скасувати постанову серії АР № 125402 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14 січня 2017 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Козіком М.Я. (далі - інспектор), про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Також просить суд провадження у справі щодо нього за ч.1 ст.122 КУпАП закрити та повернути йому сплачений ним штраф у розмірі 255 гривень.

Позивач подав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, в порядку письмового провадження на підставі наданих ним доказів, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

Представник Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції та інспектор Козік М.Я. в судове засідання не з'явились. Відповідачі про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Повідомлення про причини неявки від відповідачів не надійшло. Заперечення проти позову відповідачі не подали.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Судом встановлено, що 14 січня 2017 року інспектором була винесена постанова серії АР № 125402 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача ОСОБА_2

Як зазначено у цій постанові, 14 січня 2017 року об 11 годині 50 хвилин в місті Рівне на перехресті вулиць Г.Сагайдачного та І.Полуботка ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на перехресті, чим порушив вимоги п.15.9.ґ Правил дорожнього руху.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій транспортного засобу скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, постановив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вказану постанову суд визнає протиправною, а тому вона підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, водій здійснив зупинку автомобіля на перехресті.

Згідно п.15.9.ґ Правил дорожнього руху забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Позивач ОСОБА_2 у позові в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що винесена інспектором постанова не відображає дійсних обставин справи.

Позивач не заперечує того факту, що 15 січня 2017 року об 11 годині 50 хвилин в місті Рівне здійснив зупинку належним йому транспортним засобом, але не на самому перехресті вулиць Г.Сагайдачного та І.Полуботка, а біля цього перехрестя, та для того, щоб здійснити заїзд на територію продовольчого ринку.

Вказує на те, що відповідно до виданого 19 червня 2012 року пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 він є інвалідом армії 3-ї групи довічно. При в'їзді на територію ринку є паркувальні місця для транспортних засобів, якими керують водії інваліди. Проте, в зазначений день та час він не зміг відразу заїхати на вказані паркувальні місця, оскільки в'їзд на територію ринку був перекритий шлагбаумом. Зазначає, що у зв'язку з цим, не створюючи жодних перешкод для проїзду автотранспорту по перехресті, він зупинився близько 4-х метрів від проїжджої частини біля в'їзду в ринок (під шлагбаумом) та вийшов з автомобіля, щоб покликати охоронців ринку для відкриття заїзду. В цей час до нього і підійшли працівники патрульної поліції. Він пояснив поліцейським причину та мету здійсненої ним зупинки, а також пред'явив пенсійне посвідчення інваліда, проте будь-які його пояснення не були прийняті до уваги поліцейським, який виносив оскаржувану постанову.

Відповідно до вимог частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Виходячи із системного аналізу статей 9-11 КУпАП суд визнає, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутній, оскільки в його діях ні умислу, ні необережності не вбачається. В описаній позивачем дорожній обстановці, він фізично без зупинки транспортного засобу не міг здійснити заїзд на територію ринку, що виключає будь яку його вину, як обов'язкову умову для накладення адміністративного стягнення. При цьому, за відсутності інших, належних місць для паркування автомобіля та наявного у позивача незадовільного стану здоров'я, інших варіантів паркування, як заїзд на спеціально обладнану для інвалідів парковку на території ринку, у позивача не було.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачами не надано суду жодного з перелічених у статті 251 КУпАП доказів, як не надано і будь-яких заперечень проти позову.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в діях позивача ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог п.15.9.ґ Правил дорожнього руху не доведений і не встановлений.

Відповідно до частини першої статті 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв'язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

Таким чином, сплачений позивачем на виконання постанови штраф у розмірі 255 гривень, підлягає поверненню.

На підставі ч.1 ст.122, п.1 ч.1 ст.247, ст.283, ст.284, ст.288 ст.289, ст.293, ст.296 КУпАП, керуючись ст.ст.11,17,18,71,94,160,161,162,163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії АР № 125402 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14 січня 2017 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Козіком М.Я., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_2 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 копійок сплаченого ним згідно квитанції № 64 від 17 січня 2017 року штрафу за порушення Правил дорожнього руху.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Куцоконь Ю.П.