Справа № 807/891/16
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Справа № 876/10260/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року у справі № 807/891/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

13.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" звернулося в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просило: 1) Визнати незаконною (неправомірною) постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області від 23.06.2016 року №07-060018/245-98; 2)скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області від 23.06.2016 року №07-06018/245-98; 3) Стягнути з Управління Держпраці у Закарпатській області на користь ПАТ "Закарпаттяобленерго" сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн..

В обґрунтування позову посилається на те, що у період з 07.06.2016р. по 08.06.2016р. Управлінням Держпраці у Закарпатській області в особі головного державного інспектора Управління Держпраці в Закарпатській області Цапулич Наталії Іванівни було проведено позапланову перевірку ПАТ "Закарпаттяобленерго" за повторною заявою громадянина ОСОБА_1 За результатами перевірки було складено акт від 08.06.2016р. № 07-06-018/245, котрим зафіксовано порушення вимог законодавства про працю. В подальшому 23 червня 2016 року, відповідачем було проведено розгляд справи по вищевказаному питанню та винесено постанову про накладення штрафу №07-06-018/245-98, згідно якої накладено на позивача штраф у розмірі 14500,00 грн.. Позивач вважає вказану постанову такою, що складена на підставі висновків, що не відповідають дійсності, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню. Вказує, що станом на момент звільнення (18.05.2015 р.) законодавством не була передбачена відповідальність роботодавця, у вигляді штрафних санкцій, які застосовуються контролюючими органами на підставі абз.5 ч.2. ст.265 КЗпП України, а саме: штраф в 10 -ти кратному розмірі за недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року у справі № 807/891/16 позовні вимоги ПАТ «Закарпаттяобленерго» задоволено; визнано незаконною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими особами Управління Держпраці у Закарпатській області від 23.06.2016 року № 07-06-018/245-98; стягнуто з Управління Держпраці у Закарпатській області на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378, 00 грн..

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління Держпраці у Закарпатській області оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ПАТ «Закарпаттяобленерго» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції не вірно застосована дія нормативно-правового акту в часі, а саме абз.5 ч.2 ст.265 КЗпП України. Апелянт не погоджується з висновком суду, що відповідальність на підставі абз.5 ч.2 ст.265 КЗпП України застосована до позивача прив'язується до такої події як день звільнення гр. ОСОБА_1 (19.05.2015 року). Вважає, що в даному випадку недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» носить триваючий характер, а відтак постанова про накладення штрафу уповноваженими особами Управління Держпраці у Закарпатській області від 23.06.2016 року № 07-06-018/245-98 відповідає вимогам статті 265 КЗпП України та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ № 55 від 03.02.2016 року.

Позивач - ПАТ «Закарпаттяобленерго» в запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, прийнятою за повного зясування обставин справи та просить залишити її без змін.

Зокрема, позивач вказує на те, що правомірність звільнення гр. ОСОБА_1 позивачем за власною заявою, а відтак відсутність підстав для збереження за гр. ОСОБА_1 гарантій та пільг для працівників, які залучаються до виконання обов'язків передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу, «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року у адміністративній справі № 807/798/16, якою визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці у Закарпатській області від 08.06.2016 року № 07-06-018/245-181. Так у вказаній постанові суд констатував, що на працівників призваних на строкову військову службу гарантії та пільги передбачені ч.3 та ч.4 ст.119 КЗпП України поширюються лише з 11.06.2015 року, тобто вже після звільнення гр. ОСОБА_1 з роботи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення позивача на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи з 07 червня 2016 року по 08 червня 2016 року, Управлінням Держпраці у Закарпатській області на підставі наказу "Про проведення позапланової перевірки" від 06.06.2016 року № 143 в особі головного державного інспектора Управління Держпраці в Закарпатській області Цапулич Наталії Іванівни було проведено позапланову перевірку ПАТ "Закарпаттяобленерго" за повторною заявою громадянина ОСОБА_1.

За результатами перевірки було складено акт №07-06-018/245 в якому встановлено, що ПАТ "Закарпаттяобленерго" при звільненні гр. ОСОБА_1 відповідно до наказу №356-к від 18.05.2015 року у зв'язку з призовом на військову службу (на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України), не було дотримано вимог п. 2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", що в свою чергу призвело до порушення ч. 3 ст. 119 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2016 року, на підставі вказаного вище акту перевірки Управлінням Держпраці в Закарпатській області винесено Припис № 07-06-018/245-181, згідно з яким приписано вжити заходів щодо недопущення порушень відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 119 Кодексу законів про працю України, ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" та у строк до 20.06.2016р. проінформувати Управління Держпраці в Закарпатській області про виконання вимог припису.

В подальшому, 23 червня 2016 року, відповідачем було проведено розгляд справи по вищевказаному питанню та на підставі акта перевірки, керуючись підпунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, та на підставі абзацу 5 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, винесено Постанову №07-06-018/245-98 про накладення штрафу, згідно якої накладено на ПАТ «Закарпаттяобленерго» штраф у розмірі 14500,00 грн. (чотирнадцять тисяч п'ятсот грн. 00 коп.).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 10 лютого 2016 року, набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 55, за якою внесено зміни до постанови від 17 липня 2013 року № 509 "Про затвердження порядку накладення штрафів за порушення законодавства про зайнятість населення". Так вказаною постановою затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України.

Згідно абз.2 п.2 Порядку накладення штрафів, штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення складеного посадовою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до абз.5 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України, за недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", передбачена відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2015 року контролер Мукачівського РЕМ ОСОБА_1 подав генеральному директору ПАТ "Закарпаттяобленерго" заяву про звільнення з роботи 19 травня 2015 року, в зв'язку із призовом в Збройні сили України (п.3 статті 36 КЗпП).

Наказом ПАТ "Закарпаттяобленерго" № 356-К від 18 травня 2015 року, на підставі заяви ОСОБА_1, повістки Мукачівського МВК - ОСОБА_1, контролера енергозбуту II групи кваліфікації Мукачівського РЕМ звільнено з роботи 19 травня 2015 року у зв'язку із призовом на військову службу, п.3 статті 36 КЗпП України.

З аналізу матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що станом на 18 травня 2015 року, на час звільнення ОСОБА_1, законодавством не передбачалася відповідальність роботодавця, у вигляді штрафних санкцій, які застосовуються контролюючими органами на підставі абз.5 ч.2 статті 265 КЗпП України, а саме недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Така відповідальність введена в дію законодавцем згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за порушення встановлених законом гарантій працівникам, призваними на військову службу" від 03 листопада 2015 року № 734-VIII, який відповідно до його прикінцевих положень набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування, публікація відбулася в офіційному виданні Голос України № 221-22 від 25 листопада 2015 року, а відтак, Закон набув чинності з 26 листопада 2015 року.

Відтак суд першої інстанції вірно встановив, що передбаченої положеннями абз. 5 ч. 2 ст.265 КЗпП України, відповідальності за порушення норм законодавства про працю, а саме штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, на момент звільнення (18.05.2015 року) гр. ОСОБА_1 не існувало.

Статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до вимог статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, Конституція України закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Крім цього колегія суддів зазначає, що з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" від 14 травня 2015 року № 433-VІІ (який набрав чинності з 11.06.2015), за працівниками, призваними на строкову військову службу зберігається місце роботи, посада й середній заробіток, тобто зберігаються трудові відносини з працівником.

Крім того, статтею 119 КЗпП України в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин, гарантувалось збереження місця роботи, посади і середнього заробітку лише працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року.

Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" визначено поняття військової служби та її види.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 вказаного Закону видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відтак колегія суддів вважає, що ні положення Закону України № 433, ані інші Закони України не передбачають надання зворотної сили Закону України № 433, в частині надання гарантій, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 119 КЗпП України, а тому на працівників, призваних на строкову військову службу такі поширюються лише з 11 червня 2015 року, тобто після звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Крім цього колегія суддів враховує, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року в справі №876/7768/16 за апеляційною скаргою ПАТ «Закарпаттяобленерго» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 року в справі за позовом ПАТ «Закарпаттяобленерго» до Управління Держпраці у Закарпатській області в особі головного державного інспектора Цапулич Наталії Іванівни про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним та скасування припису, припис Управління Держпраці у Закарпатській області від 08.06.2016 року № 07-06-018/245-181 визнано протиправним та скасовано.

З приводу доводів апелянта, що таке правопорушення є триваючим та ПАТ "Закарпаттяобленерго" повинно було зберігати за гр. ОСОБА_1 місце роботи (посаду) та середній заробіток з травня 2015 року по травень 2016 року на виконання вимог абзацу першого частини другої статті 39 Закону "Про військовий обов'язок та військову службу (в редакції Закону № 116 -VIII від 15.01.2015 року) і таке порушення триває і по сьогоднішній день, як і тривало на момент набрання чинності змін до статті 265 КЗпП України, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що в даному випадку наявність триваючого порушення, не може виправдовувати дії відповідача по застосуванню нечинної норми та санкцій, які застосовані до позивача за оскаржуваною постановою. Відтак, відповідач мав діяти у спосіб та в межах повноважень визначених та чинних на момент виникнення спірних обставин.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що накладення штрафу у розмірі 14500 гривень за порушення ПАТ "Закарпаттяобленерго" при звільненні гр. ОСОБА_1 положень ч. 3 ст. 119 КЗпП України до якого призвело недотримання ПАТ "Закарпаттяобленерго" вимог ч. 2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" на підставі абзацу 5 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України є безпідставним та необґрунтованим, а відтак судом першої інстанції підставно задоволено позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160 ч.3, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У ХВ А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року у справі № 807/891/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

В.С.Затолочний

Повний текст ухвали виготовлений 22.02.2017 року.