Справа № 372/125/17
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/125/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП старшого сержанта поліції Белякова Романа Геннадійовича про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача поліцейського роти 1 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП старшого сержанта поліції Белякова Романа Геннадійовича, в якому просить скасувати винесену відповідачем постанову серії АР № 721599 від 03.01.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, посилаючись на протиправність дій відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на протиправність дій відповідача, порушення ним процедури розгляду справи, можливість звільнення його від адміністративної відповідальності через малозначність діяння.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заперечення проти позову, в яких посилався на правомірність своїх дій, вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

03 січня 2017 року о 23 год. 40 хв. на 238 км автодороги Київ - Чоп, водій ОСОБА_1 рухався на автомобілі «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1, у якого в темну пору доби державний номерний знак був неосвітлений, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою, відеозаписом.

03 січня 2017 року відповідачем було складено оскаржувану постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

В адміністративному позові та у судовому засіданні позивач не заперечив факт керування автомобілем у час та в місці, зазначеному у оскаржуваній постанові, факт відсутності освітлення заднього номерного знаку, а посилався лише на те, що відповідач не прийняв до уваги його пояснення та не звільнив його від відповідальності через малозначність порушення.

Суд вважає, що такі пояснення не спростовують викладених у оскаржуваній постанові обставин щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів позивач не подавав.

При цьому із відтвореного у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери працівника поліції вбачається факт відсутності освітлення заднього номерного знака автомобіля, яким керував позивач, визнання ним факту повторності зауважень щодо необхідності усунення цієї несправності на місці виявлення двома різними патрулями працівників поліції, факт категоричної відмови позивача від усунення цієї несправності на місці її виявлення, а також факт дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Твердження позивача про наявність підстав для застосування приписів ст.22 КУпАП та звільнення його від адміністративної відповідальності через малозначність правопорушення не знайшли об'єктивного підтвердження під час судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача неспроможними, оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що позивач дійсно керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби державний номерний знак був неосвітлений, що згідно положень ч.6 ст.121 КУпАП є підставою для накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд враховує, що доводи відповідача не можуть слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Оскаржувана постанова грунтується на матеріалах справи та містить об'єктивні дані про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Також із пояснень позивача у судовому засіданні та відтвореного відеозапису вбачається, що йому відповідачем було роз'яснено причину зупинки, повідомлено суть правопорушення, оголошено права, вручено копію постанови, у постанові вірно зазначено час і місце його складення, тому суд виходить із того, що позивачем не повідомлено суду відомостей, які б об'єктивно підтверджували його твердження про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Посилання позивача на протиправність дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його скоєння не ґрунтуються на законі. Доводи про невідповідність обраної відповідачем міри стягнення скоєному також не ґрунтуються на законі, оскільки визначене постановою стягнення відповідає приписам ч.6 ст.121 КУпАП.

Вказані вище обставини свідчать, що оскаржуване рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень грунтується на вимогах чинного законодавства, а доводи позову не узгоджуються із матеріалами справи та нормами чинного законодавства в сфері регулювання дорожнього руху, оскільки дії відповідача вчинені в межах його компетенції та цілком відповідали нормам КУпАП.

Будь-яких доказів, які б вказували на відсутність в діях позивача складу або події зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення суду не подано.

Заперечення відповідача проти позову суд вважає переконливими і доведеними.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд вважає, що під час судового розгляду не подано належних доказів неправомірності рішення суб'єкта владних повноважень, з встановлених судом обставин вбачається, що позивач дійсно порушив вимоги Правил дорожнього руху, посилання позивача на певні обставини не спростовують наявності вини у вчиненні правопорушення, а відтак не можуть слугувати підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, з фактичних обставин справи не вбачається порушення законних прав та законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту, тому вимоги про визнання дій інспектора поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними не підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає, що позов є необґрунтованим, тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 17, 71, 158-163 КАС України, ст.293 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП старшого сержанта поліції Белякова Романа Геннадійовича про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В.Кравченко