Справа № 462/198/16-а
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/198/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 396 від 17.07.2015 року «Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_1». Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до технічного паспорту на АДРЕСА_1, виготовленим 11 листопада 2015 року ОКП ЛОР БТІ та ЕО, після самовільного перепланування площа балкона становить, 4,7 кв.м. Вчинене нею перепланування зроблено з метою покращення своїх житлових умов та підвищення благоустрою квартири та покращення рівня тепло та сонце захисту в квартирі за рахунок розширеного балкону та його конструкції огородження. Вчинене нею перепланування не призвело до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку. Однак розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 396 від 17.07.2015 р. рекомендовано їй самочинно розширений балкон розміром 1,05х5,50 м. привести до попередніх розмірів 1,05х3,50. Позивач вважає, що дане розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки вище вказана квартира належить їй , а тому вона має право вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своєю квартирою, а розпорядження ЗРА ЛМР порушує її права. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити.

У судововому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному і просили позов задовольнити. Додатково зазначили, що 04.01.17 року вже зареєстровано право власності на спірний балкон, відповідно до вимог законодавства.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив. Додатково пояснив, що розширення балкону квартири АДРЕСА_1 було проведено самовільно, що власне в позові визнається позивачкою. Окрім того наголосив, що розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 396 від 17.07.2015 року «Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_1» несе рекомендаційний характер, та було винесено з дотримання відповідних правових норм. У зв'язку із наведеним у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

У ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно положень ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні службові і посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Судом встановлено: відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 7281 від 24.11.1999 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2. /а.с.6/. Згідно технічного паспорту на квартиру, складеного ЛОДК БТІ та ЕО 02.09.1999 року, квартира АДРЕСА_1 складалась з наступних приміщень: коридор - 3,60 кв. м., житлова кімната - 16,60 кв.м., кухня - 6,20 кв.м., суміщений санвузол - 2,40 кв.м., вбудована шафа - 0,70 кв.м., балкон - 1,0 кв.м. Житлова площа квартири становить - 16,60 кв.м., загальна площа квартири - 30,5 кв.м. /а.с. 21-22/ Згідно технічного паспорту на квартиру, складеного ЛОДК БТІ та ЕО 09.12.2016 року, квартира АДРЕСА_1 складається з наступних приміщень: коридор - 3,60 кв. м., житлова кімната - 16,60 кв.м., кухня - 6,20 кв.м., суміщений санвузол - 2,40 кв.м., вбудована шафа - 0,70 кв.м., балкон - 1,8 кв.м. Житлова площа квартири становить - 16,60 кв.м., загальна площа квартири - 31,8 кв.м. /а.с. 83-84/. Право власності на вказану площу квартири, з реконструйованим балконом зареєстровано 04.01.17 року /а.с. 82/.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку /квартири/, що належить громадянину на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 /в редакції від постанови КМУ від 14.01.2009 р. №5/ власники, наймачі /орендарі/ приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку /квартири/, власника гуртожитку /житлового приміщення у гуртожитку/ та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Перепланування /переобладнання/ квартир, це є - ремонтно-будівельні роботи, що проводяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких не капітальних перегородок, влаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання в зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції житлового будинку з метою поліпшення благоустрою квартири, її експлуатаційних, теплотехнічних та інших показників без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Після самовільного перепланування квартири, що власне визнається позивачкою у своєму позові /а.с.2/, площа балкона збільшилась та становить 4,7 кв.м., що підтверджується висновком експерта № 18/15 складеного 02.12.2015 року. /а.с. 7-27/ Відповідно до коефіцієнтів розрахунку площ балкон збільшився на 0,8 кв.м /а.с. 21-22, 83-84/.

Відповідно до пояснень позивача на момент винесення постанови перепланування балкону було самочинним будівництвом, як зазначено у розпорядженні голови рай адміністрації.

Крім цього слід зазначити, що розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 396 від 17.07.2015 року, має рекомендаційний характер, не має категоричної вимоги щодо його виконання, відсутній правовий механізм примусового виконання такого розпорядження.

Враховуючи встановлене на теперішній час право власності на перебудований балкон, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що рекомендаційне розпорядження районнної адміністрації порушує її права або інтереси.

На підставі викладеного суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради правомірно винесла відповідне розпорядження, порушення прав позивача не доведене, а тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 18, 71, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження- відмовити.

Постанова може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: