Справа № 815/6301/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
16 лютого 2017 р.м. ОдесаСправа № 815/6301/16
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді - Єщенка О.В.
суддів - Димерлія О.О.
За участю: секретаря - Брижкіної І.О.
представника апелянта - Мойса Є.В. (довіреність від 28.11.2016 року)
представника відповідача - Ткачук І.М. (довіреність від 10.01.2017 року)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії « 2705 MANAGEMENT INC.» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом Компанії « 2705 MANAGEMENT INC.» до Управління культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій,-
Компанія « 2705 MANAGEMENT INC.» звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Управління культури, охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації щодо зобов'язання Компанії укласти договір охорони культурної спадщини на будівлю по вул. Тираспольській, 4, м. Одеса.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.03.2015 року, реєстровий номер 1258, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Корпорації « 2705 MANAGEMENT INC.» на праві приватної власності належать нежитлові приміщення, площею 2 347,00 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 4.
Будівля по вул. Тираспольській, 4 - колишній палац Каліо, споруджений у 1832 році за проектом арх. Г.І. Торічеллі, прийнята під охорону держави як пам'ятку містобудування та архітектури національного значення згідно Постанови Ради міністрів України від 24.08.1963 року №970.
Однак на момент апеляційного провадження вказаний об'єкт не включено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки.
Згідно із п. а) ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III занесення об'єкта культурної спадщини-пам'ятки національного значення до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам'ятки) провадиться на підставі постанови Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, протягом одного року з дня одержання подання.
За правилами п. 1 Положення про Міністерство культури України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №495 головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема, у сфері охорони культурної спадщини є Міністерство культури України.
Мінкультури є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 3 Положення від 03.09.2014 року №495 основними завданнями Мінкультури є, зокрема, забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
Таким чином, реалізація вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III щодо занесення об'єкта культурної спадщини-пам'ятки національного значення до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам'ятки) провадиться за відповідним поданням Міністерства культури України.
Вказані норми кореспондуються із п. 2 преамбули Порядку визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1760, яким постановлено Міністерству культури забезпечити занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України
Відповідно до п. 3 Порядку від 27.12.2001 року №1760 облікова документація на об'єкти культурної спадщини, які відповідно до пункту 3 розділу X «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» визнаються пам'ятками, включає облікову картку або паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану.
Згідно із п. 4 Порядку від 27.12.2001 року №1760 облікова документація, що передбачає виконання роботи з метою виявлення, дослідження, фіксації об'єкта культурної спадщини, визначення його антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності, складається спеціально уповноваженими органами охорони культурної спадщини, до яких належать орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні держадміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до п. 7 Порядку від 27.12.2001 року №1760 об'єкти культурної спадщини національного значення є особливою історичною або культурною цінністю і повинні відповідати критерію автентичності, а також одному з визначених цим пунктом критеріїв.
За правилами п.п. 9, 10 Порядку від 27.12.2001 року №1760 відповідність кожного об'єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у пункті 7 цього Порядку, оцінюються науково-методичною радою з питань охорони культурної спадщини органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, консультативними радами органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та науковими (вченими) радами установ та організацій, діяльність яких пов'язана з охороною культурної спадщини. За результатами оцінки у п'ятнадцятиденний строк надається висновок щодо доцільності занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру, який надсилається Мінкультури у день його підписання.
Після отримання висновку, зазначеного у пункті 9 цього Порядку, Мінкультури у п'ятнадцятиденний строк передає його разом з обліковою документацією на розгляд утвореної у ньому експертної комісії.
Результати роботи експертної комісії оформляються протоколом, який підписується головою та секретарем експертної комісії.
Зазначений протокол є підставою для занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру.
Водночас, як встановлено під час розгляду справи та не заперечується сторонами, Управління культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації на склало облікову документацію на об'єкти культурної спадщини, які відповідно до пункту 3 розділу X «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» визнаються пам'ятками, а саме на будівлю по вул. Тираспольській, 4 - колишній палац Каліо, споруджений у 1832 році за проектом арх. Г.І. Торічеллі, прийнятої під охорону держави як пам'ятку містобудування та архітектури національного значення згідно Постанови Ради міністрів України від 24.08.1963 року №970, відповідні висновки Мінкультури про необхідність занесення вказаного об'єкту до Реєстру не надсилались.
При цьому, колегія суддів враховує ту обставину, що відомості про належність вказаного об'єкту до пам'ятки культурної спадщини були у розпорядженні Управління, щонайменш з 2004 року, про що свідчить охоронний договір від 01.03.2004 року, укладений Управлінням охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації з попереднім власником вказаного об'єкту - ПП «АЛИНА».
Зазначені обставини свідчать про неправомірну бездіяльність контролюючого органу щодо забезпечення заходів з відображення відомостей у Державному реєстрі нерухомих пам'яток України щодо об'єкту культурної спадщини - будівлі по вул. Тираспольській, 4 - колишній палац Каліо, споруджений у 1832 році за проектом арх. Г.І. Торічеллі, прийнятої під охорону держави як пам'ятку містобудування та архітектури національного значення згідно Постанови Ради міністрів України від 24.08.1963 року №970.
Згідно із ст. 208 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 166 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Відповідно до ст. 166 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
З огляду на викладене, враховуючи, що під час розгляду справи виявлено порушення Управлінням культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації закону, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для постановлення на адресу центрального органу виконавчої влади окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III.
Керуючись ст.ст. 166, 208 КАС України, суд, -
Про вжиті заходи повідомити Одеський апеляційний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
Окрема ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України.
Головуючий суддя: О.В. Єщенко
Судді: О.О. Димерлій