Справа № 754/2198/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/280/17
Справа №754/2198/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Панченко О.М.

при секретарі судового засідання - Малинка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов Деснянського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з подальшим примусовим видворенням з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Деснянський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до відповідача громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з подальшим примусовим видворенням з України.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 лютого 2017 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням законодавства в міграційній сфері співробітниками Департаменту боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми НПУ спільно із працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в АДРЕСА_1 був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. якийзнаходиться в України без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України.

В результаті проведення перевірки встановлено, що громадянин Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.,знаходиться на території України без будь яких документів та законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись в Україні.

Будучи опитаним ОСОБА_1 пояснив, що в зв'язку з важким матеріальним становищем в сім'ї яка знаходиться в Бангладеш він вирішив виїхати на постійне проживання в одну з країн Євросоюзу. Розуміючи, що він не зможе отримати візу в будь-яку країну Євросоюзу вирішив потрапити туди нелегальним шляхом.

Приблизно чотири місяці назад знаходячись в Бангладеш він через свого товариша познайомився з чоловіком по на ім'я ОСОБА_2, який пообіцяв організувати переправку в Україну, а потім якщо вийде, то в одну з країн Євросоюзу.

ОСОБА_2 повідомив що організація його нелегальної переправки з Москви в Україну буде коштувати сім тисяч доларів США. Він передавтоваришуОСОБА_2 всю суму. Через туристичне агентство в Бангладеш він відкрив туристичну візу в Посольстві РФ в Індії. В Москву він прилетів 10 грудня минулого року ще з трьома бангладешцями. В аеропорту їх зустрів чоловік ОСОБА_2, який сказав, що потрібно декілька днів зачекати. З аеропорту їх забрала машина і відвезла на квартиру. Він декілька разів спілкувався по телефону з ОСОБА_2, який казав, що все нормально. Приблизно через дві неділі йому зателефонував ОСОБА_2 и сказав, що за ним приїде машина. Після приїзду машини (таксі) в ній був водій слов'янської зовнішності, який забравїхні паспорта. Після чого водій спочатку декілька годин віз їх на автомобілі а потім перевів через кордон в Україну. Кордон України в офіційному порядку він не пересікав, прикордонний контроль не проходив У подальшому вони пройшли близько півгодиниі вишли до машини на якій приблизно через 8 годин приїхали в місто Київ де їх зустрів чоловік на ім'я ОСОБА_3 який завів в квартиру. ОСОБА_1 також пояснив, що коштів на своє утримання, родинних зв'язків, документів на право перебуванняна території України він не має. За отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову в повному обсязі та просив суд про їх задоволення. Уточнив п. 3 прохальної частини позову, доповнив його словами - «терміном на шість місяців», а також пункт 4 позову «з подальшим видворенням».

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 3 статті 3 розділу I вище вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Як було встановлено судом в судовому засіданні, 16 лютого 2017 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням законодавства в міграційній сфері співробітниками Департаменту боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми НПУ спільно із працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в АДРЕСА_1 був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. якийзнаходиться в України без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України.

В результаті проведення перевірки встановлено, що громадянин Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.,знаходиться на території України без будь яких документів та законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись в Україні.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

За порушення правил перебування іноземців в Україні 16.02.2016 року відносно громадянина Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП МКМ № 084574 та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 грубо порушив законодавство про правовий статус іноземців в Україні, є обґрунтовані підстави вважати, що він і надалі буде ухилятися від виїзду з України.

Згідно інформаційного листа Вищого Адміністративного суду України № 844/12/1-13 від 13.06.2013 у зв'язку з виникненням у судовій практиці питань, пов'язаних із визначенням належного позивача у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України та територіальної підсудності цих справ, на підставі статті 32 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне повідомити таке.

За змістом частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини першої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України правом на звернення до адміністративного суду з позовом про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України наділений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року N 563, встановлено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Отже, надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України права прийняття рішення про примусове повернення іноземців, права подання позову про видворення іноземців узгоджується з положеннями частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини першої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України відповідно до частини першої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Враховуючи, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 (ОСОБА_1) ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, від виїзду із України, а також є підстави вважати, що громадянин Бангладеш ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення в країну походження або третю країну.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Керуючись ст.ст. 18,104,183-7 КАС, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з подальшим примусовим видворенням з України, - задовольнити.

Затримати та помістити до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. терміном на шість місяців.

В подальшому примусово видворити з території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: О.М. Панченко