Справа № 826/1699/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
02 лютого 2017 року місто Київ №826/1699/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами
за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ознайомившись зі позовною заявою позивача, суд встановив, що вона подана поза межами строку, визначеного статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно із пунктом 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із приписами частини першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо неприйняття рішення про встановлення розмірів премій та щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям в 2016 році, що порушило право позивача на перерахунок пенсії військовослужбовця з 01 січня 2016 року; визнання права позивача на невідкладний перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.

При цьому, позивач звертаючись до суду наголосив, що ним не пропущений строк звернення до суду із відповідним позовом, оскільки захист порушених прав в судовому порядку здійснюється ОСОБА_1 з 24 березня 2016 року, і тільки після ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2016 року про відмову у відкритті касаційного провадження, позивач дізнався про порушення своїх прав.

Ознайомившись із доводами позивача про відсутність порушення ним строків звернення до суду, суд наголошує на наступному.

Як вбачається, із додатків до позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з адміністративним позовом, в якому зазначав, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугою років, яка призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 50 відсотків від суми щомісячного грошового забезпечення. 11 січня 2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення» від 15 липня 2015 року №614-VIII, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, з дати виникнення права на нього без обмеження строком, також просив письмово повідомити про види та розміри грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, виходячи з яких йому повинна бути нарахована та виплачена пенсія за вислугу років. Проте листом від 29 січня 2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило його про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну розміру грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців. Вважаючи, що такі дії відповідача порушують його право на належне пенсійне забезпечення, просив: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок та виплатити йому пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із фактичного грошового забезпечення відповідної категорії за період з 01 листопада 2010 року по теперішній час; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропе перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року позовні вимоги за період з 01 червня 2008 року по 24 вересня 2015 року залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року залишено без змін постанову суду першої інстанції.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив постанову Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження, Вищий адміністративний суд України в своєї ухвалі від 08.12.2016 зазначив, що відповідного рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, Кабінетом Міністрів України прийнято не було; накази ж Міністерства оборони України не є підставою для перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій було встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду й згідно з пунктом 2 цієї Постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

У подальшому до постанови від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода, водночас вказані зміни не стосувалися порядку виплати винагороди .

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року №595 було затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489), яка визначала умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Пунктом 9 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Отже, виходячи з наведених вимог закону, додаткова грошова винагорода має разовий характер виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення; виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі.

З огляду на наведені обставини та вимоги закону, підстави для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні, оскільки вказані вище постанови Кабінету Міністрів України визначають лише розмір щомісячної грошової винагороди та премії, які є періодичними виплатами, та, при цьому, не змінюють розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення.

Відтак, питання щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивача із 2016 року вирішено судами по суті, у позові відмовлено з огляду на те, що Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовцям.

Доводи позивача, що про порушене право він дізнався тільки після ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2016 року, не приймаються судом до уваги, оскільки посилання на відсутність змін розміру грошового забезпечення військовослужбовцям містилось ще в постанові Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року.

Також, суд звертає увагу, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області від 29.01.2016 останнє повідомило позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну розміру грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців.

Відтак, позивачеві ще в січні 2016 року було відомо про відсутність підстав для перерахунку його пенсії з огляду на те, що Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну розміру грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців. Про це ОСОБА_1 зазначає в своєму позові, якій поданий до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відтак, посилання позивача на те, що ним не пропущений строк звернення до суду не приймаються судом до уваги, оскільки із матеріалів позовної заяви вбачається, що про відповідні обставини, які покладені в основу оскарження, позивач дізнався ще в січні 2016 року, проте із відповідним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва позивач звернувся лише 26.01.2017 (згідно поштового штемпелю на поштовому відправленні), тобто майже через рік.

При цьому, клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивачем не заявлено.

Згідно із приписами статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З огляду на викладене, керуючись статтями 99, 100, 107 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Наголосити позивачеві, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду у встановленому порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.