Справа № 273/67/17
Суддя: Бєлкіна Д. С.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/67/17
Провадження № 2-а/273/12/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Бєлкіної Д.С. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Баранівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії по донарахуванню і виплаті допомоги учаснику бойових дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо зменшення розміру щорічної разової допомоги до 5 травня за 2016 рік та зобов'язати відповідача нарахувати й виплатити йому цю допомогу відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» № 3551-ХІІ в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року та з врахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» учасникам бойових дій виплачується щорічна разова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. В 2016 році йому було нарахована та виплачена ця допомога в розмірі 920,00 грн. на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 «ОСОБА_4 питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Вважає дії відповідача щодо зменшення йому нарахування і виплати допомоги в розмірі 920,00 грн. незаконнимита такими що суперечать Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» та ст. ст. 19, 58 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив позов задовольнити повністю.

Позивач ОСОБА_2 В судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить розглянути справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, заперечень на адміністративний позов не подавав, причини своєї неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Керуючись ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе вирішувати справу на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 6 ст. 12 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та давши їм належну оцінку, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України,

закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" (Kjartan Asmundsson v. Iceland) від 12 жовтня 2004 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації нараховано та виплачено позивачу ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн., про що він дізнався 08.11.2016 року (а.с.4).

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що в 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 920,00 грн. правомірно, відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «ОСОБА_4 питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому його позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

За змістом статті 94 КАС України, судові витрати на користь сторін не присуджуються.

На підставі викладеного, ч.2 ст. 19, ст. 46, ч.2 ст. 59 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «ОСОБА_4 питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», керуючись ст.ст. 99,100,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської обласної ради про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії по донарахуванню і виплаті допомоги учаснику бойових дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення постанови суду, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_4