Справа № 766/14823/16-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 р. Справа № 766/14823/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Єпішина Ю.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Милосердного М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ України в м. Херсоні про визнання протиправними дії в частині встановлення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання у 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість належних 90 відсотків такої винагороди та зобов'язання відповідача встановити щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 05 жовтня 2016 року.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФ України в місті Херсоні в частині встановлення ОСОБА_2 розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість належних 90 відсотків такої винагороди. Зобов'язано УПФ України в місті Херсоні встановити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 05 жовтня 2016 року.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з жовтня 1999 року працював на посаді судді господарського суду Херсонської області.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VIII «Про звільнення суддів» постановлено звільнити ОСОБА_2 з посади судді господарського суду Херсонської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови господарського суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року, виданим на підставі постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-УІН «Про звільнення суддів», п.4 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ОСОБА_2 звільнено з посади судді господарського суду Херсонської області 04 жовтня 2016 року, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в місті Херсоні із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

УПФ України в місті Херсоні ОСОБА_2 призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 18 560 грн., що становить 80 відсотків розміру суддівської винагороди на час звільнення у відставку - 23 200 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог вказаного вище законодавства зараховується календарний період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та перебування на прокурорських посадах становить 28 років 22 дня, що в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, оскільки за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, що відповідає положенням п.25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 21 та ст. 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.8 ч.4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 ст. 47 вказаного Закону).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, стаж роботи ОСОБА_2 на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог вказаного вище законодавства зараховується календарний період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та перебування на прокурорських посадах становить 28 років 22 дня.

Однак, апелянтом безпідставно при розрахунку розміру щомісячного довічного розміру грошового утримання позивача взято до уваги виключно стаж роботи на посаді судді, що становить 16 років 11 місяців 29 днів.

Разом з цим, факт наявності стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання саме у розмірі 90 відсотків заробітку судді встановлено Вищою радою юстиції, якою 14 вересня 2016 року прийнято рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення позивача з посади судді господарського суду Херсонської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку та Верховною Радою України, яка прийняла 22 вересня 2016 року постанову «Про звільнення суддів» та задовольнила вказане подання (а.с.22-23, 25-26).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід врахувати період проходження строкової військової служби позивача (з 28 червня 1984 року по 05 травня 1986 року), половину строку навчання на денній формі Української юридичної академії ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01 вересня 1987 року по 30 червня 1991 року), роботи на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора м. Херсона прокуратури Херсонської області, заступника прокурора Суворовського району м. Херсона прокуратури Херсонської області (з 17 березня 1992 року по 09 березня 1993 року, з 09 березня 1993 року по 02 січня 1995 року, з 02 січня 1995 року по 02 лютого 1996 року, з 02 лютого 1996 року по 02 липня 1999 року), що дає право на призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги ту обставину, що позивачем, протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, був набутий достатній стаж роботи для призначення довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків, який становить 28 років 22 дні, що підтверджується належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні залишити без задоволення, постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: О.В. Лук'янчук

М.М. Милосердний