Справа № 22-а/0690/350/11
Суддя: Товянська О. В.
Дата ухвалення: 2011-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Товянської О.В.

суддів : Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 28 вересня 2009р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

10 квітня 2009 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив, як працюючому, стягнути з відповідача недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В обґрунтування позову зазначав, що є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати отримував у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду від 28 вересня 2009 року позов задоволено. З Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира на користь позивача стягнуто за період з липня 1998 по грудень 2005 року, з липня по грудень 2007 року та з травня по грудень 2008 року доплати до заробітної плати за ст.39 Закону в сумі 53612,78грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові. Апелянт зазначає, що бюджетом на відповідні роки не передбачалась виплата коштів у визначеному законом розмірі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач із липня 1998 року по березень 2007р. працював у ДУ охорони НПС в Житомирській області, а з квітня 2007 по грудень 2008р. у Державній екологічній інспекції в Житомирській області (а.с.2-5).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягає саме ст.39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

У період, за який заявлені вимоги, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими, здійснювались на підставі Постанови КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836.

Згідно Закону України „Про Державний бюджет України на 2008р. від 16.05.2008р. № 279-УІ дію ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2008 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зупинення дії положень ст.39 Закону України № 796-ХІІ, передбачене пунктом 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії відповідача по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст. 39 Закону №796-ХІІ та стягнув з відповідача на користь позивача щомісячну доплату до заробітної плати за період з 01.05.2008р. по 31.12.2008 року.

Постанова в частині стягнення з відповідача коштів, передбачених ст.39 Закону за травень грудень 2008р., ухвалена із дотриманням норм матеріального права, а тому в цій частині постанова залишається без зміни.

Проте, задовольнивши повністю позовні вимоги за вказаний позивачем період, суд першої інстанції в порушення ч.1 ст.100 КАС України в редакції, яка діяла на час розгляду справи, безпідставно не застосував позовну давність (а.с.16). ОСОБА_2 України, на які послався суд, спірні правовідносини не регулюють.

Постанова в частині стягнення з відповідача коштів, передбачених ст.39 Закону за 1998-2005,2007 роки, ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в позові в цій частині за пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.160,195,197,198,199,205-207,212 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира задовольнити частково.

Скасувати постанову Овруцького районного суду від 28 вересня 2009 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира на користь ОСОБА_1 доплати до заробітної плати, передбачених ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з липня 1998 по грудень 2005 року, з липня по грудень 2007 року за пропуском строку звернення до суду. Постанову в частині стягнення 11285,50грн. за період з травня по грудень 2008 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складення постанови у повному обсязі. Головуючий: Судді: