Справа № 524/9596/16-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/9596/16-а
Провадження 2-а/524/99/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

16.02.2017 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП капрала поліції Вареника Юрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчук з дійсним адміністративним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.09.2016 року інспектором поліції роти 2 батальйону УПП у м. Кременчуці Вареником Ю.В. винесена постанова серії АР №071457 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 340,00 грн. Відповідно до змісту постанови, він керував транспортним засобом з причипом, на якому не працювали фари гальмів. Дану постанову вважає незаконною, оскільки інспектор поліції розглянув справу про адмінстративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і не надав можливості у повній мірі реалізувати права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №071457 від 29.11.2016 року.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, поліцейський роти 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП капрал поліції Вареник Ю.В. проти позову заперечував. Пояснив, що позивачем було порушено п.31.4.3 «а» ПДР України, йому були роз'яснені права та обов'язки, а також запропоновано надати пояснення, однак позивач не виявив бажання цього робити. Також позивач відмовився вийти з транспортного засобу, щоб самостійно пересвідчитись в тому, що сигнали гальмування на причепі знаходились в неробочому стані.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції, Щепілов О.В. заперечував проти задоволення позову. Вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №071457 є законною та обґрунтованою, прийнята уповноваженою особою та з дотриманням вимог КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що 29.11.2016 року інспектором роти 2 батальйону УПП у м. Кременчуці Вареник Ю.В. винесена постанова серії АР №071457 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП із застосованням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн..

У постанові зазначено, що 29.11.2016 року о 09:05 год. в м.Кременчуці на вул. Занасипський шлях ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 номерний знак НОМЕР_1 з причепом ПУТД д.н.з. НОМЕР_2 на якому не працювали зовнішні світлові прилади, а саме фари гальмів не відповідають вимогам конструкції, порушив п.31.4.3 «а» ПДР України.

Згідно з п.п. «а» п.31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам : кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

В п. 3.12, 6.1.7.2. Національного стандарту України "Колісні транспортні засоби" ДСТУ 3649:2010 зазначено, що колісний транспортний засіб без власного джерела енергії, що забезпечує його самостійний рух, призначений для руху лише разом з автомобілем. Сигнали гальмування мають вмикатися під час приведення у дію відповідних органів керування гальмівних систем та функціонувати у сталому режимі весь період гальмування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем надано суду диск з відеозаписом, здійсненим нагрудною камерою поліцейського на місці зупинки транспортного засобу позивача.

Вказаний відеозапис спростовує доводи позивача про те, що поліцейським було порушено процедуру розгляду справи про адміністратине правопорушення і не були роз'яснені його права.

Також, на вказаному відеозаписі відображено як ОСОБА_1 фактично підтверджує несправність світлових приладів на причепі, шляхом закріплення на ньому аркушу паперу з відповідним написом.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що працівниками поліції незаконно розглянуту справу на місці зупинки транспортного засобу з огляду не наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що розгляд справ про адмінстративне правопрушення, передбачене ст.121 КУпАП віднесений до компетенції органів Національної поліції, приймаючи до уваги положення ч.2 ст.258 КУпАП, суд вважає, що відповідач мав право розглянути справу про адміністртивне правопорушення на місці вчинення самого правопорушення.

Оскільки позивач по справі не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а його доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими відовідачем, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, його дії були вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КУпАП, а притягнення до адміністративної відповідальності відбулось з додержанням вимог законодавства України.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП капрала поліції Вареника Юрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.Д.Андрієць