Справа № 744/51/17
Суддя: Смага С. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/51/17
Провадження № 2-а/744/16/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, предявила адміністративний позов до відповідача, ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, у якому просила визнати відмову Новгород Сіверського обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, викладену в листі від 22.12.2016 року щодо відмови їй у зарахуванні страхового стажу та перерахунку пенсії протиправною; зобовязати Новгород Сіверське обєднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області зарахувати їй до страхового стажу наступні періоди її роботи на 0,5 ставки молодшою медичною сестрою Залізномостівського фельдшерсько акушерського пункту:

з 14.12.2006 року по 24.02.2007 року; з 15.10.2007 року по 15.04.2008 року; з 15.10.2008 року по 17.04.2009 року; з 14.10.2009 року по 15.04.2010 року; з 20.10.2010 року по 15.04.2011 року, та здійснити перерахунок і виплату їй пенсії у звязку з цим з 29.08.2016 року; стягнути на її користь судові витрати.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилається на те, що в період з 03 листопада 2006 року по 30 грудня 2011 року вона працювала на повну ставку в зимовий період (жовтень-квітень) опалювачем в Залізномостівській ЗОШІ-ІІ ступенів. Також в період з 14 грудня 2006 року по теперішній час вона постійно працювала на 0,5 ставки молодшою медичною сестрою Залізномостівського фельдшерського пункту Миколаївської сільської ради, Залізномостівського фельдшерського пункту КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня», Залізномостівського фельдшерського пункту КЗ «Семенівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». У вказаних установах вона отримувала заробітну плату, з якої у неї утримувався та перераховувався у повному обсязі єдиний соціальний внесок.

Таким чином у літній період нею сплачувалися страхові внески вдвічі менші за мінімальний страховий внесок, а у зимовий період - у 1,5 рази більші за мінімальний страховий внесок. З 29 серпня 2016 року їй призначена пенсія, яка виплачується ОСОБА_3 обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України Чернігівської області.

При призначенні пенсії відповідачем було розраховано її страховий стаж, який склав 28 років 06 місяців 25 днів. При цьому до страхового стажу не враховані наступні періоди моєї роботи на 0,5 ставки молодшою медичною сестрою Залізномостівського ФАПу: з 14.12.2006 року по 24.02.2007 року; з 15.10.2007 року по 15.04.2008 року; з 15.10.2008 року по 17.04.2009 року; з 14.10.2009 року по 15.04.2010 року; з 20.10.2010 року по 15.04.2011 року. Зазначені періоди її роботи в Залізномостівському ФАПі не враховані при призначенні пенсії, оскільки у вказаний період вона працювала також на повну ставку опалювача Залізномостівської ЗОШ, а система персоніфікованого обліку не може зараховувати до страхового стажу періоди більші, ніж 1 (один) місяць. А у позивача, на її думку, в цей період страховий стаж виходив по 1,5 місяці.

В грудні 2016 року вона звернулася до відповідача з вимогою зарахувати вищевказані періоди страхового стажу та у звязку з цим перерахувати її пенсію, починаючи з дати її призначення.

Проте відповідач свої листом від 22.12.2016 року за вих. № 93/03/П-11 відмовив їй у перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що вказані періоди зараховані як повні місяці, у відповідності до ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вона вважає вищевказану відмову відповідача про відмову у перерахунку мені пенсії протиправною за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць. У спірний період вона працювала одночасно в Залізномостівській ЗОШ та в Залізномостівському ФАПі, тобто фактично на 1,5 ставки, відповідно сплачувала страхові внески, проте страховий стаж мені зарахували не більше місяця.

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду про те, що, на її думку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за обставин, викладених у адміністративному позові.

У судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю та пояснив суду про те, що, на його думку, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, начальник ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_4, у судове засідання не прибула, подала суду письмове заперечення, де зазначила, що, на її погляд, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, а також подала до суду писмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника управління.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач ОСОБА_1 в період з 03 листопада 2006 року по 30 грудня 2011 року працювала на повну ставку в зимовий період (жовтень-квітень) опалювачем в Залізномостівській ЗОШ І-ІІ ступенів. Також в період з 14 грудня 2006 року по теперішній час позивач постійно працювала на 0,5 ставки молодшою медичною сестрою Залізномостівського фельдшерського пункту Миколаївської сільської ради, Залізномостівського фельдшерського пункту КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня», Залізномостівського фельдшерського пункту КЗ «Семенівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». У вказаних установах позивач отримувала заробітну плату, з якої у неї утримувався та перераховувався у повному обсязі єдиний соціальний внесок. у літній період нею сплачувалися страхові внески вдвічі менші за мінімальний страховий внесок, а у зимовий період - у 1,5 рази більші за мінімальний страховий внесок. З 29 серпня 2016 року їй призначена пенсія, яка виплачується відповідачем ОСОБА_3 обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України Чернігівської області. При призначенні пенсії відповідачем було розраховано страховий стаж позивача, який склав 28 років 06 місяців 25 днів.

Згідно ст. 43 Конституції України за кожним громадянином закріплено гарантоване право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Громадянин, як правило, реалізує своє право на працю, укладаючи трудовий договір з власником або уповноваженим ним органом підприємства, установи, організації чи фізичною особою, за яким працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа, зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, потрібні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором й угодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу законів про працю України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці, укладаючи трудовий договір на одному або одночасно на кількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо іншого не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Це дозволяє працівникам, крім основного трудового договору, додатково укладати трудові договори (угоди) за сумісництвом.

Порядок і умови сумісництва визначені постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» (далі - постанова № 245) та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Мінпраці, Мін'юсту і Мінфіну України від 28 червня 1993 року № 43, зареєстрованим у Мін'юсті України 30 червня 1993 р. за № 76 (далі - Положення № 43).

Відповідно до п. 1 Положення № 43 сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на. тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або в громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Відповідно до п. 1 постанови № 245 робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або в громадянина у вільний від основної роботи час.

Працівник може укласти трудовий договір на роботу за сумісництвом на підприємстві, в установі, організації, де він працює за основним місцем роботи. Таке сумісництво буде вважатися внутрішнім сумісництвом.

Якщо трудовий договір про роботу за сумісництвом укладено на іншому підприємстві, в установі, організації (поза основним місцем роботи працівника), то така робота є зовнішнім сумісництвом.

На сумісника поширюються всі права, гарантії та обов'язки, передбачені чинним законодавством, колективним договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Законодавством не обмежується кількість підприємств, установ, організацій, де працівник може працювати за сумісництвом.

Отже, за сумісництвом можна працювати на одному, двох або більше підприємствах, в установах, організаціях і на бажання працівника мати в трудовій книжці відповідний запис з кожного місця роботи.

Проте за будь-яких обставин одне місце роботи працівника має бути основним.

Якщо у працівника відсутнє основне місце роботи, то його не можна прийняти на роботу за сумісництвом.

Тривалість роботи сумісників, які працюють не на державному підприємстві, в установі, організації, може бути встановлена впродовж усього вільного від основної роботи часу, який не має перевищувати нормальної тривалості робочого часу, встановленої КЗпП. Проте працівник- сумісник не може виконувати одночасно роботу за сумісництвом та за основним місцем роботи. Обмеження тривалості робочого часу працівників-сумісників, які працюють на державних підприємствах, передбачені постановою № 245.

Про роботу за сумісництвом з працівником укладається трудовий договір. Стороною трудового договору про роботу за сумісництвом на стороні власника (підприємства, установи, організації) може бути як інший власник (підприємство, установа, організація), так і той самий власник (підприємство, установа, організація), з яким працівник уклав основний трудовий договір.

У такому разі трудові договори юридичне не пов'язані між собою.

За кожною посадою (основною і за сумісництвом) тривалість робочого часу, порядок оплати праці, надання відпустки тощо має визначатися окремо.

Умови, за яких робота для працівника вважатиметься сумісництвом, такі:

-наявність основної роботи на умовах трудового договору;

-можливість працювати на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або в громадянина;

-робота провадиться у вільний від основної роботи час.

Відповідно до ст. 102-1 КЗпП працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Під фактично виконаною роботою слід вважати роботу, виконання якої відображено у відрядному наряді, або роботу, виконання якої зафіксовано в табелі обліку робочого часу.

Норма щодо оплати фактично виконаної роботи сумісників дублюється п. 2 постанови № 245, п. 5 Положення № 43 та ст. 19 Закону України «Про оплату праці».

Незалежно від того, який розмір заробітної плати та надбавки, доплати працівник одержує за основним місцем роботи, за виконання обов'язків за іншою посадою на умовах сумісництва йому встановлюється оплата відповідно до посади за сумісництвом.

Крім того, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що відповідно до статті 102-1 КЗпП працівники, які працюють за сумісництвом (виконують, крім основної, у вільний від неї час й іншу роботу на умовах трудового договору в того самого чи іншого роботодавця), одержують заробітну плату за фактично виконану роботу без обмеження її певним розміром.

Сумісники мають право на оплату фактично виконаної роботи й тоді, коли було порушено встановлені для певної категорії працівників обмеження для роботи за сумісництвом. Такі порушення за певних умов можуть бути підставою для припинення трудового договору за сумісництвом.

У разі встановлення сумісникам з погодинною оплатою праці нормованих завдань на підставі технічно обгрунтованих норм провадиться оплата фактично виконаного обсягу робіт за кінцевими результатами.

Одержана за роботу за сумісництвом заробітна плата під час підрахунку середнього заробітку за основною роботою не враховується.

Обєктом обкладення податком на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Згідно з пп. 164.2.1 ПК України, у такий дохід платника податку включають доходи у вигляді зарплати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). Тож зарплату зовнішніх сумісників обкладають ПДФО на загальних підставах.

Під час нарахування доходів у формі зарплати базу оподаткування визначають як нараховану зарплату, зменшену на суму утриманого єдиного внеску, а також на суму податкової соціальної пільги (долі ПСП) за її наявності (п. 164.6 ПК України).

На підставі пп. 169.2.1 ПКУ до нарахованого платнику податку місячного доходу у вигляді заробітної плати ПСП застосовується тільки за одним місцем його нарахування (виплати). При цьому для застосування ПСП не має значення, де виплачується зарплата: за основним місцем роботи чи за сумісництвом.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі- Закон № 2464) його платниками є, зокрема, роботодавці, які використовують працю фізосіб на умовах трудового договору (контракту) і працівники, які працюють у них на умовах трудового договору. Отже, працівники-сумісники та їх роботодавці сплачують ЄСВ на загальних підставах.

Нараховують єдиний внесок на суму нарахованої зарплати за видами виплат, які включають основну й додаткову заробітну плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у т.ч. у натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону про оплату праці (ст. 7 Закону № 2464).

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За документами пенсійної справи позивача страховий стаж розраховано відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і становить 28 років 06 місяців 25 днів. При цьому стаж з 01.01.2004 обчислений за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно до сплачених щомісяця страхових внесків.

Таким чином відмова відповідача позивачу у зарахуванні страхового стажу та перерахунку пенсії є законною, у звязку з чим правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 11, 17, 18, 19, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Новгород Сіверського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання в цей строк апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: С. В. Смага