Справа № 819/37/17
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/37/17

13 лютого 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Вигонної І.В., довіреність від 26.01.2017 року № 05/77 вих-17,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Тернопільської області про визнання дій протиправними та стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до прокуратури Тернопільської області, в якому просить визнати протиправними дії посадових осіб прокуратури Тернопільської області щодо безпідставного невиконання рішення суду про негайне поновлення ОСОБА_1 на посаді та в органах прокуратури, виплати йому заробітної плати, а також стягнути з прокуратури Тернопільської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 року у справі № 819/3567/15 за період з 13.07.2016 року по 12.01.2017 року в сумі 71864,76 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві та просив задовольнити повністю.

Представник відповідача позову не визнала, свою позицію виклала в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини:

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року в справі № 876/1837/16 визнано протиправними дії прокуратури Тернопільської області щодо організації та безпідставного звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації та з органів прокуратури, скасовано наказ прокурора Тернопільської області від 3 грудня 2015 року №1119-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Тернопільської області та з органів прокуратури, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Тернопільської області з 04 грудня 2015 року, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Тернопільської області на користь ОСОБА_1 83297,79 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому вказано, що постанова в частині поновлення на публічній службі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 11433,03 грн. підлягає негайному виконанню.

Отримавши того ж дня виконавчий лист позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про негайне виконання рішення суду, надавши оригінали документів. (а.с.8)

Листами від 14.07.2016 року № 11/473 вих-16 (а.с.12), від 26.08.2016 року № 11/974-16 (а.с.9), від 20.10.2016 року (а.с.10) позивача повідомлено про звернення прокуратури Тернопільської області із заявами до Львівського апеляційного адміністративного суду про роз'яснення судового рішення в порядку, визначеному статтею 170 КАС України.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 року в справі № 876/1837/2016 заяву прокуратури Тернопільської області про роз'яснення судового рішення задоволено та роз'яснено, що ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області з 04 грудня 2015 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року в справі № 876/1837/2016 у задоволенні заяви прокуратури Тернопільської області про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року та ухвали від 27 вересня 2016 року у справі №819/3567/15 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Тернопільської області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Обов'язковість рішень суду підкреслює авторитет судової влади і сприяє утворенню режиму законності і зміцненню правопорядку в державі.

Відповідно до частин другої і третьої статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України і невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частиною першою статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. (частина друга статті 257 КАС України)

В матеріалах справи міститься наказ прокуратури Тернопільської області № 23к від 13.01.2017 року "Про поновлення на роботі ОСОБА_1", яким на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року по справі № 876/1837/16, керуючись пунктом 2 статті 11, підпунктом 4 пункту 5-1 розділу ХІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру", статтею 235 Кодексу законів про працю України наказано поновити старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області з 04 грудня 2015 року. Відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області виплатити ОСОБА_1 11433,03 грн. за час вимушеного прогулу.

Згідно статті 235 КЗпП України, в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, при цьому, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно норм чинного законодавства рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

З наведеного слідує, що підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

На час звернення до суду із розглядуваним позовом позивач не поновлений на посаді, з якої незаконно звільнений, а факт невиконання судового рішення в цій частині сторонами не заперечується.

Судом встановлено, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року по справі № 876/1837/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі фактично не виконана, що підтверджується також оглянутою в судовому засіданні трудовою книжкою позивача.

Таким чином, враховуючи, що рішення суду про поновлення позивача на посаді підлягає до негайного виконання, починаючи з 13.07.2016 року і до часу подання позову 12.01.2017 року відповідачем допущено затримку виконання такого рішення, тому на користь позивача підлягає стягненню його середній заробіток за час цієї затримки.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках: зокрема, вимушеного прогулу. (п.1, абз з)

Пунктом 5 Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За нормами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. (п.8 Порядку)

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З наданих прокуратурою Тернопільської області 26.01.2017 року довідок №18/17 вих17, №18/18 вих17 видно, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1, розрахована відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", становить 544,43 грн. (з урахуванням обов'язкових платежів до бюджету), середня заробітна плата - 11433,03 грн. (з урахуванням обов'язкових платежів до бюджету). (а.с.73,74)

Аналогічні розрахунки обчислення заробітної плати позивача містяться в адміністративній справі № 876/1837/16.

Частиною першої статті 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Період вимушеного прогулу з 13.07.2016 року по 12.01.2017 року включає в себе 128 робочих днів, зокрема липень 2016 року (з 13.07.2016 року) - 13,

серпень 2016 року - 22,

вересень 2016 року - 22,

жовтень 2016 року - 20,

листопад 2016 - 22,

грудень 2016 року - 22,

січень 2017 року (по 12.01.2017 року) - 7.

Оплата за час вимушеного прогулу позивача за період з 13.07.2016 року по 12.01.2017 року складає 69687,04 грн. (544,43 грн. х 128 дні вимушеного прогулу).

Згідно довідки Тернопільського міськрайонного центру зайнятості від 09.02.2017 року № 07/433 у період з 13.07.2016 року по 12.01.2017 року ОСОБА_1 не перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний, відповідно не отримував допомогу по безробіттю. (а.с.85)

В даному випадку встановлено порушення трудових прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання протиправними дій посадових осіб прокуратури Тернопільської області щодо безпідставного невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року в справі № 876/1837/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі, яка підлягає негайному виконанню та виплати заробітної плати, а також стягнення за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Тернопільської області на користь ОСОБА_1 69687,04 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 13.07.2016 року по 12.01.2017 року.

При цьому, суд враховує, що вимога позивач про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 71864,76 грн. з 13.07.2016 року по 12.01.2017 року не підлягає задоволенню в повному обсязі, так як не відповідає розрахунку за визначений ним період вимушеного прогулу.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Нормами частин першої та другої статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

На підставі пункту 2.частини першої статті 256 КАС України постанова в частині виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць 11433,03 грн. підлягає негайному виконанню.

Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області листом від 23.01.2017 року № 7-08/12-327 на № 18/13 вих17 від 19.01.2017 року "Щодо надання роз'яснення" повідомило, що враховуючи норми бюджетного законодавства, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 рішення про стягнення коштів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконується на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Бюджетні зобов'язання прокуратури Тернопільської області виникли 12.07.2016 року, що виключає добровільне погашення за рішенням суду(а.с.68)

Таким чином встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі за положеннями статті 267 КАС України неможливо.

Керуючись ст.ст.2,6,11,86,122,158-167,256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії посадових осіб прокуратури Тернопільської області щодо безпідставного невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року в справі № 876/1837/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі, яка підлягає негайному виконанню та виплати заробітної плати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Тернопільської області на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) 69687 (шістдесят дев'ять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 04 (чотири) коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 13.07.2016 року по 12.01.2017 року, провівши необхідні відрахування з обов'язкових податків і зборів.

Постанова в частині стягнення оплати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 11433 (одинадцять тисяч чотириста тридцять три) грн. 03 (три) коп. підлягає негайному виконанню.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.