Справа № 611/1164/16-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р. Справа № 611/1164/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 13.01.2017р. по справі № 611/1164/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

19.12.2016 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Барвінківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі по тексту - Ізюмське об'єднане УПФУ, відповідач), в якому просила суд:

визнати неправомірними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови у видачі довідки про складові заробітної плати головного спеціаліста відділу з виплати пенсій Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області та відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців;

зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області на підставі наявної інформації про складові заробітної плати головного спеціаліста відділу з виплати пенсій Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, встановлені відповідно до додатку 29 постанови КМУ від 09 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії з 01 грудня 2016 року, відповідно до ст. 37-1 Закону України « Про державну службу» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, в зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника, та здійснити відповідні виплати з врахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 12.01.2017 р. по справі № 611/1164/16-а, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про складові заробітної плати головного спеціаліста відділу з виплати пенсії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду Харківській області, з якої призначено пенсію для її перерахунку з 01.05.2016 року.

Визнано неправомірними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців.

Зобов'язано Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перерахунок пенсії з 01 листопада 2016 року відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, в зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців з 01.05.2016 року на підставі інформації про заробітну плату головного спеціаліста відділу з виплати пенсії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, яка зберігається у відповідача, виходячи з рохрахунку 83% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнуто з Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В решті позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 13.01.2017 р. по справі № 611/1164/16-а скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, з 01.05.2016 року втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу від 10.12.2015 року по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців. З огляду на викладене, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ейрі проти Ірландії», вважає, що підстави для перерахунку пенсії позивача на даний час відсутні, дії Ізюмського об'єднаного УПФУ у спірних відносинах є правомірними.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ізюмському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 83 % від заробітної плати, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 09.12.2014 р. (а.с. 5).

Як зазначено в позові, 28.10.2016 р. позивач звернулася до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про надання довідки про заробітну плату та проведення перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою передбачено підвищення оплати праці державних службовців з 01 грудня 2015 року.

Листом № 308/Б-14 від 08.11.2016 р. позивачеві відмовлено в перерахунку пенсій у зв'язку з тим, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону України "Про державну службу». У зв'язку з цим пенсії державним службовцям з вказаної дати не призначалися, а призначені пенсії не перераховувалися. Крім того, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", яким визначався порядок обчислення заробітної плати при перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, виключено згідно з постановою Кабміну від 09.12.2015 р. № 1013. На підставі постанови Кабміну від 14.09.2016 р. № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" постанова № 865 від 31.05.2000 року втратила чинність.

Також, у цьому листі зазначено, що форми довідок про заробітну плату, які надавалися для проведення перерахунку пенсії та які були затверджені постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1, виключені постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 р. № 15-2. Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 р., не передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, тому підстава для видачі довідок про заробітну плату для проведення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям немає (а.с.7).

Не погодившись з такими діями відповідача щодо відмови у видачі довідки про новий розмір заробітної плати та у перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про оскарження таких дій відповідача та зобов'язання Ізюмського об'єднаного УПФУ провести з 01.12.2016 року перерахунок пенсії позивачки на підставі ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше проведених виплат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право на перерахунок пенсії позивачці було надано з моменту призначення їй пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а відтак, не може бути обмежене або скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів. За висновком суду першої інстанції, відмова відповідача у видачі позивачці довідки про заробітну плату є протиправною, оскільки порушує право позивача на перерахунок пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії виходячи з розміру 90% від заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачці була призначена виходячи з 83% заробітку, а тому з такого ж розміру повинен здійснюватись перерахунок пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 2014 року у розмірі 83 % від заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що до 01.05.2016 р. пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 р.

З 01.05.2016 р. набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р. положення Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 р. втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., яка набрала чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р., з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Як зазначалось вище, позивач звернулась до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області 28.10.2016 року із заявою про видачу довідки про новий розмір заробітної плати, встановлений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 р., та про перерахунок пенсії. Листом відповідача від 08.11.2016 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки та у перерахунку пенсії.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 р., відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтею 33 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Пунктом 4 вищезазначеної постанови було встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. № 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, встановлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію. За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови № 865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 р., а саме виключено пункт 4.

Таким чином, з 01.12.2015 року постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. не містила норми щодо проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати.

В подальшому з 23.09.2016 року постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року N 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб".

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що станом на час звернення позивачки до Ізюмського об'єднаного УПФУ (28.10.2016 р.) були відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачки у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013.

Стосовно висновків суду першої інстанції про звуження прав позивача у спірних відносинах, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 22 Загальної Декларації прав людини кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії").

У рішенні Європейського суду з прав людини за заявою Великоди Валентини Ніканорівни проти України №43331/12 від 03 червня 2014 року щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року щодо нарахування та виплати заявниці пенсії у розмірі, встановленим статями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

У цьому ж рішенні Суд зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою. Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У іншому рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що …однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Також, в цьому Рішенні вказано, що …суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 N 20-рп/2011).

Колегія суддів відмічає, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що застосування до спірних відносин положень ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ в даному випадку не може вважатися звуженням прав позивача та не є підставою для визнання дій Ізюмського об'єднаного УПФУ неправомірними.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовивши ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з постановою КМУ № 1013 від 09.12.2015 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому підстави для визнання протиправними таких дій відповідача відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Ізюмського об'єднаного УПФУ здійснити позивачеві перерахунок пенсії на підставі наявної інформації про складові заробітної плати головного спеціаліста відділу з виплати пенсій, встановлені відповідно до додатку 29 постанови КМУ від 09.03.2006 р. № 268, з 01.12.2016 року, відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу», що діяла на момент призначення пенсії, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше проведених виплат, задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.202 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Барвінківського районного суду Полтавської області від 13.01.2017 року по справі № 611/1164/16 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з прийняттям у цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, п. 3 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити.

Постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 13.01.2017р. по справі № 611/1164/16-а скасувати в частині задоволення позову.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч.10 ст.183-2 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.