Справа № 500/91/17
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/91/17
Провадження № 2-а/500/50/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області провизнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення № 105 від 30 листопада 2016 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, яким було змінено рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року, з призначення пенсії на відмову у призначенні пенсії мотивуючи тим, що рішенням Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року, позивачу було призначено пенсію за вислугу років з 02 серпня 2016 року. Рішенням Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області № 105 від 30 листопада 2016 року було змінено рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року, з призначення пенсії на відмову у призначенні пенсії. Відповідач зміну свого першого рішення з призначення пенсії на відмову у призначені пенсії мотивує тим, що позивачкою були надані недостовірні документи, оскільки період роботи на посаді вихователя дитячого садочку з 01.05.1990 року по 31.01.1991 року та з 01.02.1991 року по 11.03.1991 року не підтверджуються первинними документами, а саме в первинних документах є виправлення в наказах про прийняття на роботу: наказ № 41 від 01.02.1991 року, виправлення ПІБ - наказ № 41 від 16 березня 1991 року та у наказі № 40 від 21.12.1990 року виправлена дата. Згідно копії особового рахунку нарахована заробітна плата за травень 1990 року не вказана. Отже врахувати вищезазначені періоди до стажу за вислугу років не має підстав. Згідно наданих документів її загальний стаж роботи складає 27 років 10 місяців та 2 дні, з них, на думку відповідача, пільгового стажу 25 років 5 місяців та 20 днів. При цьому ОСОБА_3 має відповідні записи в трудовій книжці, зокрема: згідно запису № 3 трудової книжки серії МОЛ № 0174790, 01 травня 1990 року вона прийнята на роботу в колгосп «Дружба» на посаду вихователя, а згідно запису трудової книжки № 4 - 31 травня 1991 року була звільнена за власним бажанням, згідно запису № 1 трудової книжки серії ЛТ-І № 1685504, 01 лютого 2016 року вона була прийнята на роботу в колгосп «Дружба» на посаду вихователя, а згідно запису трудової книжки № 2 - 11 березня 1991 була звільнена за власним бажанням. Враховуючи викладене, виправлення у наказах № 41 від 01.02.1991 року, № 41 від 16 березня 1991 року та у наказі № 40 від 21 грудня 1990 року не є підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за наявності відповідних записів у трудовій книжці. Більш того, в матеріалах пенсійної справи є всі необхідні довідки на підтвердження її стажу, зокрема: довідка № 108 від 08 жовтня 2015 року та № 83 від 01.11.2016 року, згідно яких вона дійсно працювала у спірні періоди на посаді вихователя. Таким чином, рішення № 105 від 30 листопада 2016 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні мотивуючи тим, що відповідно до записів трудової книжки позивачка працювала на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Дружба» з 01.05.1990 року по 31.01.1991 року та з 01.02.1991 року по 11.03.1991 року, однак дані періоди роботи на посаді вихователя дитячого садочку не підтверджуються первинними документами, а саме в первинних документах є виправлення в наказі № 41 від 01.02.1991 року про прийняття на роботу, виправлення ПІБ в наказі № 41 від 16.03.1991 року, виправлена дата в наказі № 40 від 21.12.1990 року. Враховуючи ці порушення, рішенням №105 від 30.11.201 про зміну рішення про призначення № 2217 від 10.08.2016 року управлінням було відмовлено в призначенні пенсії позивачу у звязку з відсутністю підтвердження первинними документами періодів роботи на посаді вихователя дитячого садочку колгоспу «Дружба» з 01.05.1990 року по 31.01.1991 року та з 01.02.1991 року по 11.03.1991 року.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року, позивачу було призначено пенсію за вислугу років з 02 серпня 2016 року (а.с. 7).

Рішенням Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області № 105 від 30 листопада 2016 року було змінено рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року у звязку наданням недостовірних документів, оскільки періоди роботи позивача на посаді вихователя дитячого садочку з 01.05.1990р по 31.01.1991р. та 01.02.1991р. по 11.03.1991р. не підтверджуються первинними документами, а саме в первинних документах: є виправлення в наказах про прийняття на роботу: наказ № 41 від 01.02.1991р., виправлення ПІБ в наказі №41 від 16.03.1991р. та в наказі № 40 від 21.12.1990р.- виправлена дата. Згідно копії особового рахунку нарахована заробітна плата за травень 1990 року не вказано. Отже врахувати вищезазначені періоди до стажу за вислугу років не має підстав. Згідно наданих документів загальний стаж роботи ОСОБА_3 складає 27 років. 10 місяців та 2 дні, з них пільгового стажу 25 років, 5 місяців та 20 днів (а.с. 6).

Відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутність у роботодавця первинних документів, які стали підставою призначення позивачу пенсії, не є підставою для припинення виплати пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 «Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року (дали по тексту Порядок), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 п.20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для: окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Даний Порядок було видано на виконання саме статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення" (1788- ХХІІ) від 5 листопада 1991 року.

Як вбачається з назви Порядку та змісту він поширюється на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Згідно книги наказів та розпоряджень по яслам-садку № 1 колгоспу «Дружба» (а.с. 12) у наказі № 41 від 01 лютого 1991 року було здійснено виправлення шляхом допису до наказу після ПІБ позивача посаду «вихователя».

У наказі № 40 від 21 грудня 1991 року було здійснено виправлення у даті з «21 грудня 1991 року» на «21 грудня 1990 року».

У наказі № 41 від 16 березня 1991 року було здійснено виправлення шляхом допису до наказу після фрази «звільнити з займаної посади вихователя 11 молодшої групи на підставі заяви» її ПІБ та дату звільнення з 11.03.1991 року.

При цьому, ОСОБА_3 має відповідні записи в трудовій книжці (а.с. 8), зокрема: згідно запису № 3 трудової книжки серії МОЛ № 0174790 - 01 травня 1990 року вона прийнята на роботу в колгосп «Дружба» на посаду вихователя, а згідно запису трудової книжки № 4 - 31 травня 1991 року була звільнена за власним бажанням, згідно запису № 1 трудової книжки серії ЛТ-І № 1685504 - 01 лютого 2016 року вона була прийнята на роботу в колгосп «Дружба» на посаду вихователя, а згідно запису трудової книжки № 2 - 11 березня 1991 була звільнена за власним бажанням.

Суд вважає, що виправлення у наказах № 41 від 01.02.1991 року, № 41 від 16 березня 1991 року та у наказі № 40 від 21 грудня 1990 року не є підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за наявності відповідних записів у трудовій книжці.

Крім цього, з довідок № 108 від 08 жовтня 2015 року та № 83 від 01.11.2016 року Сільськогосподарського кооперативу «Будей Прім» (а.с. 14-15) вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працювала у спірні періоди на посаді вихователя.

Посилання відповідача у рішенні № 105 від 30 листопада 2016 року на обставину, що згідно копії особового рахунку нарахована заробітна плата за травень 1990 року не вказана, не відповідає дійсності, так згідно запису № 597 особового рахунку ОСОБА_3 їй була нарахована за травень 1990 року заробітна плата у розмірі 57 руб. 52 коп. (а.с. 18), що також підтверджується довідкою Сільськогосподарського кооперативу «Будей Прім» № 87 від 01 листопада 2016 року (а.с. 16).

Тобто, підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи на посаді вихователя дитячого садочку в колгоспі «Дружба» з 01.05.1990 року по 31.01.1991 року та 01.02.1991 року по 11.03.1991 року.

Таким чином, з трудової книжки ОСОБА_3 та інших документів вбачається, що її загальний стаж роботи складає: 27 років 10 місяців 2 дні, а пільговий стаж роботи на посаді вихователя дитячого садочка складає: 26 років 4 місяці 1 день, при необхідному мінімумі 25 років 6 місяців пільгового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи, що ОСОБА_3 має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідачем було протиправно прийняте рішення № 105 від 30 листопада 2016 року, яким було змінено рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року, з призначення пенсії на відмову у призначенні пенсії.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення № 105 від 30 листопада 2016 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, яким було змінено рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року, з призначення пенсії на відмову у призначенні пенсії підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.9-11, 69 -71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 105 від 30 листопада 2016 року Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, яким було змінено рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, що оформлено протоколом № 2217 від 10 серпня 2016 року, з призначення пенсії на відмову у призначенні пенсії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_4