Справа № 810/4179/16
Суддя: Корбут В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

гСправа № 810/4179/16 Провадження № 2-а/358/102/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року м. Богуслав
Суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії при УПО Головного управління МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії при Головного управління МВС України в Київській області Клименка В.М. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії при УПО Головного управління МВС України в Київській області в особі голови ліквідаційної комісії при Головному управлінні МВС України в Київській області Клименка В.М. (далі-відповідач), в якому просив:

1.Визнати неправомірними дії відповідача у відмові в перерахунку пенсії та видачі довідки з новими перерахунками;

2. Зобов`язати відповідача на підставі проведеного ним розрахунку нарахувати йому недораховані та несплачені грошові кошти за роботу в зоні відчуження ЧАЕС в період з 26.04. по 25.05.1986 року в таких розмірах:

-посадовий оклад в подвійному розмірі: 155 х 2 = 310 крб.

-за отриману гранічно допустиму дозу опрпмінення 50 мілізівертів ( у нього 370) з 26.04. по 25.05.1986 року -500 крб.

-однарозова виплата на підставі наказу ГУ МВС України в Київській області на виконання наказу МВС СРСР №0149 від 26.05.1986 року щодо виконання розпорядження Ради Міністрів СРСР №964-рс від 17.05.1986 року премія 500 крб.

-добові в розмірі 3,50 крб. за добу х 30 днів = 105 крб.

-виплати за харчування 2,85 крб. за добу х 30 днів = 85,5 крб.

-за переопромінення за 1986р. 1987рр. в 25 бер (у нього 37 бер) за роботу в зоні відчуження з 26.04. по 25.05.1986 року одноразова винагорода в сумі 1000 крб. Всього 2500,50 крб.

3. Зобов`язати відповідача видати нову довідку з урахуванням визначених ним розрахунків та виплат в сумі 2500,50 крб. для перерахунку пенсії.

4.Розгляд справи повести за скороченим провадженням та звернути постанову до негайного виконання (а.с.3-5).

Відповідач подав до суду заперечення на позов (а.с.75-78).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 29 квітня по 25 травня 1986 року виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, а саме у населених пунктах: м. Притять (зона-3), м. Чорнобиль (зона-2), с.Буряківка (зона-3), с.Чистогалівка (зона-3), с.Стечанка (зона-1), с. Речиця (зона-1), с.Іллінці (зона-1) та с. Корогод (зона-1). Тому позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи захворювання пов`язане з наслідками ЧАЕС.

На підставі виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, якою регламентовано проведення перерахунків та осучаснення пенсій для осіб що брали участь у ліквідації аварії на ЧАЕС в період з 1986-1990 роках, управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області видало позивачу довідку від 20.03.2012 року № 277 (а.с.9) про заробіток за роботу в населених пунктах зони відчуження, яка по формі та змісту була складена у відповідності до діючого законодавства, а саме: п.4 листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 року №03-3/1652-018-2. Вищевказану довідку про заробітну плату позивач передав до Пенсійного фонду, який на підставі цієї довідки нарахував та виплачує позивачу пенсію до теперішнього часу.

Однак 20.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому нової довідки про заробітну плату та інших виплат під час роботи в зоні ЧАЕС (а.с.6,7).

Відповідач 03.08.2016 року надав позивачу письмове роз`яснення та видав довідку про заробітну плату від 06.10.2016 року №40 (а.с.8,10,11).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Перевіряючи питання правомірності чи не правомірность дій відповідача, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української PCP ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР. Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II. І зонах небезпеки у 5, 4, 3 кратному розмірах.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 №1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня 1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР. які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української PCP було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у III зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - III зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувались за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207/7) у відповідних зонах небезпеки в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС. Президії Верховної Ради СРСР. Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.

Щодо оплати фактично відпрацьованого часу у вихідні дні в зоні відчуження, суд зазначає наступне.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось у відповідності з Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23 вересня 1986 року № 136с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця. Додаткова оплата днів роботи, що припадають по календарю на вихідні та святкові дні не проводиться

Не передбачено преміювання та оплата за несення служби в надурочний час у вихідні та святкові дні, і наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090.

Щодо позовних вимог в частині підвищення посадового окладу у розмірі 500 крб. за отримання гранично допустимої дози опромінення, суд зазначає наступне.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 10 вересня 1986 року № 530 надано право Міністерствам та Відомствам підвищувати до 25% тарифні ставки (посадові оклади) робітникам, зайнятим в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю.

Конкретні розміри підвищення встановлюються з урахуванням складності та терміновості виконуваних робіт керівниками підприємств, організацій та установ.

Вказане розпорядження має перелік населених пунктів, віднесених до районів з підвищеною радіоактивністю, до яких м. Прип`ять не відноситься, оскільки належить до третьої зони небезпеки, за роботу в якій позивач отримував кошти у відповідній кратності.

Вимога позивача про те, що відповідач повинен нарахувати йому одноразову виплату у вигляді премії розміром 500 крб., суд вважає безпідставною, оскільки позивачем не враховано положення постанови Держкомпраці СРСР і Секретаіату ВЦПС від 07.05.1986 року №153/10-43, де зазначено, що премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачується у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Також позивачем не враховано положення постанови Укрпрофради №207-7 від 10.06.1986 року, де зазначено, що керівникам підприємств дозволялося встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. При прийнятті рішення про підвищення граничного розміру премії необхідно було у Положення про преміювання внести відповідні зміни.

Оскільки, за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачу фактично не нараховувалася і не виплачувалася премія, тому у відповідача відсутнє право на включення премії у розмірі 500 крб. до довідки про заробітну плату.

Крім того, вимога позивача про включення до довідки про заробітну плату витрат пов`язаних з добовими та харчуванням, має бути залишена без задоволення, оскільки ці виплати не входять до грошового забезпечення.

Щодо позовної вимоги про нарахування та включення до довідки про заробітну плату одноразової винагороди в сумі 1000 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення, позивачем не враховано розпорядження КМУ від 25.11.1993 року №1006-р, де зазначено, що перерахування грошового утримання може бути здійснено у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності в межах фонду заробітної плати МВС.

Враховуючи вищевказані положення чинного, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, суд прийшов до висновку, що відповідач при зазначенні відомостей про розмір заробітної плати позивача за період його роботи у зоні відчуження діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.5, 6, 17, 159-163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Сторони звільнити від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Богуславський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: суддя В. М. Корбут