Справа № 805/4821/16-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 р. Справа № 805/4821/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1
час прийняття постанови: 11 год. 40 хв.
Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., суддів Бабаш Г.П., Козаченка А.В., при секретарі судового засідання Смирновій Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач 2), в якому просить:
- визнати неправомірними дії щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», але не менш за 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що з 24.11.1980 по 18.05.1982 позивач проходив службу в військовій частині, яка приймала участь в бойових діях в Республіці Афганістан. В період проходження служби в Республіці Афганістан та участі в бойових діях в 1981 році внаслідок вибуху снаряду позивач отримав вогнепальні осколкові поранення голови, правої руки, контузію головного мозку. 02.09.2013 обласна МСЕК № 3 м. Донецьк первинно визнала позивача інвалідом ІІІ групи в зв`язку з отриманням поранень (контузії), які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в період перебування у державах де велись бойові дії. 09.09.2014 обласна МСЕК № 3 м. Донецьк повторно визначила ОСОБА_1 інвалідом ІІІ групи. 13.10.2016 обласна МСЕК № 2 м. Маріуполь визнала позивача інвалідом ІІІ групи безстроково. На звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та пакетом документів, від Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату Донецького обласного військового комісаріату позивачем отримано відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, яка вмотивована тим, що ОСОБА_1 оформив інвалідність до моменту вступу в дію постанови КМУ № 975 від 25.12.2013.
Вважаючи, що відмова у виплаті одноразової грошової допомоги є незаконною позивач звернувся з заявою до Донецького обласного військового комісаріату. Документи про призначення одноразової грошової допомоги останнім були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Позивач з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2016 № 559 та витягу з протоколу комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби дізнався, що його документи повернуті до Донецького обласного військового комісаріату на доопрацювання. У відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанов КМУ ОСОБА_1 вважає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги оскільки до теперішнього часу він її не отримав.
Позивач через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що позивач проходив строкову військову службу з 24.11.1980 по 18.05.1982, а з 02.09.2013 первинно йому було встановлено ІІІ групу інвалідності. Посилаючись на лист Міністерства охорони здоров`я України від 27.04.2016 №16.06-16/625-16/10515, відповідач зазначає, що днем встановлення інвалідності, у розумінні підпункту 3 ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 3 Порядку № 975, вважається дата проходження громадянином первинного огляду МСЕК. Дата підтвердження групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності. Позивач обґрунтовуючи свою правову позицію, керувався нормами законодавства, що були введені в дію через декілька років, тобто керувався нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після 01.01.2014 та Порядком № 975, що не можуть бути поширені та застосовані до позивача.
Крім того, відповідач зазначає, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення останнім інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби, а тому вимоги позивача є необґрунтованими.
Також позивачем не було надано жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що передбачені п. 3 Порядку № 499. А за відсутністю вказаного документу, неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги. Оскільки чинними нормативно-правовими актами чітко встановлений перелік документів, які можуть свідчити про причини та обставини одержання поранення (травми), контузії військовослужбовцем, що в повній мірі доводить той факт, що позивачем не було надано на адресу Міноборони необхідних та обов`язкових документів, передбачених Порядком № 499, тому вимоги позивача в частині зобов`язання Міноборони розглянути питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги є необґрунтованими.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій, відповідач зазначив, що дії Міноборони повинні створювати, змінювати чи припиняти правовідносини, які безпосередньо впливають на поведінку позивача, тобто права позивача можуть бути порушені внаслідок прийняття відповідачем за результатами його діяльності певних рішень, які можуть вплинути на його права та обов`язки. В свою чергу, дії (бездіяльність) Міноборони щодо надсилання документів позивача на доопрацювання не можуть бути неправомірними, оскільки самі по собі дії (бездіяльність) не є юридично значимим та не мають безпосереднього впливу на стан суб`єктивних прав та обов`язків суб`єкта, вони не встановлюють ніяких вимог чи обов`язкових правил поведінки для позивача.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міноборони призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відповідач зазначає, що ця позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Оскільки Міноборони України не розглядало заяву позивача по суті у встановленому законом порядку, а лише відмовило у задоволенні його заяви щодо виплати одноразової допомоги в зв`язку з ненаданням повного пакету документів, тому відсутні підстави для зобов`язання Міноборони призначити одноразову грошову допомогу. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
У відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 05.02.2001 (а.с.27-28).
Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , виданого 14.05.1980 Новоазовським районним військовим комісаріатом Донецької області, ОСОБА_1 проходив службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_3 з 24.11.1980 по 18.05.1982 у складі розвідувальної роти у військовому званні сержант. Брав участь в боях з бунтівниками на території демократичної республіці Афганістан (а.с.10-16).
Зазначене також підтверджено довідкою від 27.03.2012 (а.с.17), довідкою Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату від 08.09.2015 № 141 (а.с.23).
Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Щепкіної О.І від 22.04.2013 № 663/Ж складеного на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.04.2013 відносно ОСОБА_1 встановлено наступне.
Зі слів: у 1981 році під час проходження служби в республіці Афганістан внаслідок вибуху снаряду отримав осколкові порання голови, правої руки.
При огляді виявлено, що у тім`яній ділянці справа від серединної лінії косо-вертикально 2,6х0,3 см, на спинці носа у середній третині 1,6х0,2-0,5 см, на тильно-зовнішній поверхні правого променево-запясткового суглобу 1,5х0,3 см та 1,8х0,6 см визначаються рубці подовженої та невизначеної форми, білуваті, неоднорідно щільні, дещо втягнуті по відношенню до оточуючих тканин, рухливі, неспаяні з підлягаючими тканинами.
Висновок: описані рубці у тім`яній ділянці справа від серединної лінії, на спинці носа у середній третині, на тильно-зовнішній поверхні правого променево-запясткового суглобу є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1981 році (а.с.18).
Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної-військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1089 від 29.04.2013, вогнепальні осколкові поранення голови, правої верхньої кінцівки (контузії головного мозку 1981 р.) старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1962 року народження, наслідки яких у вигляді шкіряних рубців у зазначених анатомічних областях підтверджені висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №663/ж від 22.04.2013 Київського міського бюро судово-медичної експертизи і які в подальшому призвели до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, контузії головного мозку, у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., прогресуючий, кризовий перебіг, з вираженими церебростенічним і цефалічними синдромами, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфукцією, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням. Після травматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфукцією ІІ-ІІІ ст., гіпертонічна хвороба І ст., атеросклеротичний кардіосклероз», що підтверджено медичними документами.
Поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.19).
Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 02.09.2013 серії 10ААВ № 495545, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групи інвалідності строком до 01.10.2014 (а.с.20).
Довідкою до акту огляду МСЕК від 09.09.2014 серії 10ААВ № 496329 повторно встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Дата чергового переогляду 09.09.2016 (а.с.21).
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 13.10.2016 серії АВ № 0602357 повторно встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності безстроково поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.22).
Відповідно до посвідчення УПСЗН Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради від 18.10.2016 серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війні - інвалідів війни (а.с.9).
Судом встановлено, що позивач у 2015 році звертався до Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності при виконанні обов`язків військової служби в ДРА.
Листом Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату від 05.10.2015 № 5020 стосовно розгляду його заяви про виплату одноразової грошової допомоги повідомлено ОСОБА_1 про те, що постанова КМУ № 975 від 25.12.2013 передбачає наявність первинної довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, тому документи повернуті до Маріупольського ОМВК для подальшого опрацювання. Також повідомлено про необхідність надання первинної довідки огляду медико-соціальної експертної комісії для подальшого розгляду питання щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, та якщо оформлена інвалідність до моменту вступу в дію постанови КМУ № 975 (з 01.01.2014) одноразова грошова допомога не буде призначена (а.с.24).
27.05.2016 листом Донецького обласного військового комісаріату № 559 надіслано позивачу копію витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 № 36 (а.с.25).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 № 36, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на начальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. У зв`язку з чим, документи повертаються обласним військовим комісаріатам відповідно до списку, зокрема, ОСОБА_1 (Донецький ОВК, дата звільнення 18.05.1982, дата інвалідності 09.09.2014) (а.с.26).
У зв`язку з неотриманням позивачем відповіді на свою заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю та одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку передбаченого ст. 99 КАС України.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряються, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 2 Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 № 1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Оскільки позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності 02.09.2013, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК від 02.09.2013 серії 10ААВ № 495545, тому одноразова грошова допомога у разі порання (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців повинна призначатись у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499.
Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних

гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Частинами 4, 5 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби під час виконання ним обов`язків військової служби, сім`ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога у розмірі десятирічного максимального посадового окладу за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, в порядку та на умовах ( 499-2008-п ), визначених Кабінетом Міністрів України.
У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що додаються (далі за текстом Порядок № 499).
Згідно з пп. 4 п. 2 Порядку № 499, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається, зокрема, для військовослужбовців строкової служби - за максимальним посадовим окладом за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення.
Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, тому суд не приймає посилання представника відповідача на те, що позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивач звільнений з лав Збройних Сил в 1982 році, а ІІІ групу інвалідності йому було встановлено у 2013 році, тобто в рази більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 у справі № 21-446а14, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 21.04.2015 у справі №21-135а15, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в ухвалі від 21.10.2016 у справі № 806/222/16.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва);
копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності;
копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Отже, пунктом 3 Порядку визначений вичерпний перелік документів, які подаються до військомату особою, якій виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення чи в разі настання інвалідності.
Як зазначив позивач у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи (печатками Маріупольського ОВК про отримання), до заяви про призначення та виплати одноразової грошової допомоги були надані такі документи, як: паспорт та ідентифікаційний номер; посвідчення інваліда війни; військовий квиток; висновок судово-медичної експертизи № 663/ж; виписку з центрального архіву Міністерства Оборони; витяг з протоколу Центральної військово-лікарською комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв; довідки обласного медико-соціальної експертної комісії № 3 м. Донецьк від 02.09.2013 та 09.09.2014, які підтверджують його право на отримання одноразової допомоги у зв`язку з його пораненням у період проходження служби в Республіці Афганістан та участі в бойових діях, та його захворюванням на теперішній час і встановленням йому інвалідності; довідку про відкриття рахунку у банку на його ім`я.
Як вже зазначалась судом, комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, розглянувши подані документи дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд, зокрема, ОСОБА_1 , з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на начальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, про що свідчить витяг з протоколу від 20.05.2016 № 36.
Суд не погоджується з твердженням представника відповідача стосовно того, що позивачем не надані документи, що свідчать про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, передбачених п. 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, з огляду на таке.
Наказом Міністра оборони України від 14.09.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом - Положення).
Пунктом 1 Положення визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.2.3.1 п. 3 Положення, ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Підпунктом 2.1 п. 2 Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно з п. 2.3.4 п. 3 Положення, ЦВЛК має право, зокрема, витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: лідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Головного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Пунктом 21.8 Положення, при медичному огляді колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за N 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини

одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Тобто, прийняття до уваги достовірність документів про причини і обставини

одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) віднесено до компетенції військово-лікарської комісії.
Крім того, відповідно до пп. 21.21 п. 21 розділу ІІ Положення, за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також, відповідно до пп. 21.5 п. 21 розділу ІІ Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
З аналізу наведеного слідує, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для повернення документів або відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Такий висновок узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України викладеними в ухвалі від 22.01.2015 по справі 2-а-1626/12/1370.
29.04.2013 Центральною військово-лікарської комісією протоколом засідання №1089 встановлено причинний зв`язок поранень (контузія) у колишнього військовослужбовця старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Таким чином, витяг із протоколу засідання ЦВКК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 20.04.2013 № 1089 є належним документом, який свідчить про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, з огляду на що, суд вважає, що відповідачем 1 неправомірно повернуті документи ОСОБА_1 на доопрацювання документів з причини відсутністю документу, що свідчить про причину та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), а саме про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Разом із тим, пунктом 7 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Таким чином, підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.
Оскільки заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач 1 не розглянув, відповідного рішення не прийняв, та так як адміністративний суд не має право підміняти орган, на який покладено вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, тому суд вважає, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача 1 розглянути заяву ОСОБА_1 згідно з вимогами чинного законодавства України.
Приймаючи до уваги, що листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2016 №559 відповідно до заяви позивача документи були надіслані до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для надання висновку стосовно призначення одноразової грошової допомоги, проте рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідачем 1, всупереч нормам чинного законодавства України, прийнято не було, тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату одноразової грошової допомоги та зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та 28.05.2009 №499.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 04.02.2016 (К/800/34580/15).
Повний текст постанови виготовлений 20.02.2017.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8-11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини ухвалені в судовому засіданні 15.02.2017. Повний текст постанови буде виготовлений у відповідності до ст. 160 КАС України.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Крилова М.М.

Судді Бабаш Г.П.

Козаченко А.В.