Справа № 815/477/16
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/477/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Одеса

У залі судових засідань №25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л. І.

при секретарі судового засідання - Галушко А. В.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_2 (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта Вілмар» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях (Том ІІІ, аркуші справи 207-2014), оскільки позивач не порушував норми податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з СФГ «Петрівське», отримав товар від цього контрагента, який в подальшому використав в своїй діяльності, вироком суду стосовно фіктивності СФГ «Петрівське» не встановлені обставини щодо проведення операцій з позивачем, позивач не був обізнаний про обставини фіктивності контрагента, а тому не може відповідати за порушення ним податкового законодавства, штрафна санкція за порушення податкового законодавства накладена на позивача в розмірі 50% від суми грошового зобовязання не законно, за відсутності повторності порушення законодавства та у позивача наявні всі первинні документи, які свідчать про здійснення ним спірних господарських операцій, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є не законним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» з підстав, викладених в запереченнях та поясненнях (Том ІІІ, аркуші справи 216-218), оскільки вироком суду встановлена фіктивність СФГ «Петрівське», керівник зазначеного підприємства не підписував первинну документацію, а тому вона не може підтверджувати здійснення господарських операцій з позивачем, штрафна санкція в розмірі 50% від суми грошового зобовязання правомірно нарахована податковим органом з підстав повторного визначення грошових зобовязань протягом трьох років, а тому не має підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» знаходиться на обліку як платник податків в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС, є платником податку на додану вартість, основними видами діяльності якого є оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями, жирами, зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС в період з 14.08.2015 року по 04.09.2015 року, на підставі постанови слідчого в межах кримінального провадження №0000041 від 20.03.2015 року, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків СФГ «Петрівське», їх реальності та повноти обчислення та сплати податків за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року, за результатами якої складений акт перевірки №3/28-08-41/36369434/26 від 11.09.2015 року (Том І, аркуші справи 52-78).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до неправомірного включення до складу податкового кредиту за грудень 2014 року податку на додану вартість на суму 1110309,20 грн. по взаємовідносинам з СФГ «Петрівське» та завищення суми відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2014 року та відшкодування податку на суму 1110309,20 грн. за січень 2015 року.

На підставі виявлених порушень, СДПІ з обслуговування ВП у м. Одесі МГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року, яким позивачу зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1110309,20 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 551154,60 грн. (Том І, аркуш справи 9).

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року, воно залишено без змін, а скарга позивача без задоволення (Том І, аркуші справи 10-14).

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року в судовому порядку.

За результатами розгляду адміністративного позову ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар», Одеським окружним адміністративним судом 24 березня 2016 року рішенням в цій справі відмовлено в задоволенні позову позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року (Том ІІ, аркуші справи 216-226) та за результатами апеляційного оскарження позивачем зазначеного рішення суду, Одеським апеляційним адміністративним судом 16 червня 2016 року воно залишено в силі (Том ІІІ, аркуші справи 105-110).

Однак, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2016 року, касаційна скарга ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» задоволена, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд (Том ІІІ, аркуші справи 181-183), оскільки судами не перевірений факт наявності повторності визначення контролюючим органом грошового зобовязання протягом 1095 днів що вплинуло на застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 50% суми грошового зобовязання, а тому під час нового розгляду справи суд має врахувати викладене в Ухвалі Вищого адміністративного суду України та дослідити всі обставини справи.

Під час нового розгляду судом встановлені наступні обставини по цій справі.

Як вбачається з акту перевірки №3/28-08-41/36369434/26 від 11.09.2015 року, підставою для висновків податкового органу про неправомірного включення до складу податкового кредиту за грудень 2014 року податку на додану вартість на суму 1110309,20 грн. по взаємовідносинам з СФГ «Петрівське» є відсутність у контрагента позивача власних або орендованих земельних ділянок, на яких можливе вирощування соняшника, відсутність складських приміщень для зберігання продукції, відсутність контрагентів у СФГ «Петрівське», які б могли постачати продукцію та наявність вироку суду, яким керівника та головного бухгалтера СФГ «Петрівське» ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), тобто встановлена не причетність цієї особи до господарської діяльності СФГ «Петрівське».

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2014 року між ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» та СФГ «Петрівське» укладений договір поставки №ТД41, відповідно до якого СФГ «Петрівське» зобовязується поставити, а ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» прийняти і оплатити соняшник врожаю 2014 року українського походження. Відповідно до умов договору базис поставки DAP, переробний комплекс олійних культур, м. Южне, Одесько-Миколаївське шосе, 28, постачальник підтверджує, що він є сільськогосподарським підприємством - виробником зернових та технічних культур, є виробником товару, що поставляється за цим договором. Загальна кількість, ціна, вартість, строки поставки товару погоджуються сторонами договору додатково у Специфікаціях, які є його невідємною частиною.

Крім того, між ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» та СФГ «Петрівське» 17.01.2015 року укладений договір поставки №ТД17, відповідно до якого СФГ «Петрівське» зобовязується поставити, а ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» прийняти і оплатити соняшник врожаю 2014 року українського походження. Відповідно до умов договору базис поставки DAP, переробний комплекс олійних культур, м. Южне, Одесько-Миколаївське шосе, 28, постачальник підтверджує, що він не є виробником товару, що поставляється за цим договором. Загальна кількість, ціна, вартість, строки поставки товару погоджуються сторонами договору додатково у Специфікаціях, які є його невідємною частиною.

Зазначені договори підписані від імені СФГ «Петрівське» директором підприємства ОСОБА_3

Позивачем до суду надані первинні документи, зокрема, податкові накладні, рахунки на оплату товару, видаткові накладні, акти перерахунку ціни партії товару, товарно-транспортні накладні, які підписані від імені СФГ «Петрівське» директором цього підприємства ОСОБА_3, ярлики-проби товару, докази оплати коштів за товар, журнали проїзду транспортних засобів через контрольно-пропускні пункти позивача, докази подальшого використання отриманого товару, які підтверджують придбання товару, його фактичне отримання та використання в господарській діяльності (Том І, аркуші справи, 118-250, Том ІІ, аркуші справи 1-149), однак суд критично ставиться до наданих доказів, з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Згідно із положеннями п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Згідно із положеннями п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені, зокрема, податковими накладними, не відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товару/послуг, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання в разі фактичного придбання товару/послуг, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цього товару/послуг.

При цьому, відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та повинні мати назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз положень п. 2.4, п. п. 2.15, 2.16 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88 свідчить, що первинні документи повинні мати обовязкові реквізити, в тому числі, підпис особи, відповідальної за здійснення господарської операції і складання первинного документа та до виконання забороняється приймати первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам, а відтак, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений законодавством.

Відповідно до податкової інформації Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №284/7/10-06-22-01 від 31.01.2015р. та №2648/7/10-06-22-01 від 20.08.2015р., СФГ «Петрівське» не має працівників, транспортних засобів, виробничих ресурсів, відсутній рух активів на підприємстві (Том ІІ, аркуші справи 178-180, 185-190), згідно службової записки №2235/10-06-07-04 від 26.12.2014 року ОУ Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області СФГ «Петрівське» не знаходиться за податковою адресою (Том ІІ, аркуші справи 191-192).

Крім того, СФГ «Петрівське» в податковій звітності за 2014 рік звітувало як сільгоспвиробник про наявність земельних ділянок загальною площею 2054,26 га на території Некрасівської селищної ради Винницького району Винницької області, з яких власні земельні ділянки складають 50,250 га (кадастровий номер - :06:001:002), орендовані 2004,01 га.

Однак, за даними Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:002 відсутня (Том І, аркуш справи 79), за даними Головного управління статистики у Вінницькій області СФГ «Петрівське» по формах №4-сг, №29-сг у 2014 році не звітувало (Том І, аркуш справи 80), за даними Некрасівської селищної ради Винницького району Винницької області СФГ «Петрівське» у 2014-2015 роках фінансово-господарської діяльності на території ради не здійснювало (Том ІІ, аркуш справи 177), за даними Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області інформація щодо оренди СФГ «Петрівське» земельних ділянок на території Мокроволянської сільської ради відсутня (Том І, аркуш справи 81), за даними Відділу Держземагенства у Теофанівському районі Хмельницької області земельних ділянок, наданих у власність, користування або на умовах оренди СФГ «Петрівське» на території Теофанівського району не виявлено (Том І, аркуш справи 82), за даними Відділу Держземагенства у Білогірському районі Хмельницької області земельних ділянок, наданих у власність, користування або на умовах оренди СФГ «Петрівське» на території Білогірського району не виявлено (Том І, аркуш справи 83).

Також, Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 16.06.2015р., який набрав законної сили 17.07.2015р., по кримінальній справі по обвинувальному акту кримінального провадження №0000010 від 24.04.2014р. за підозрою ОСОБА_3 (керівник Селянського (фермерського) господарства «Петрівське») у скоєні злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 ч.2 ст.205-1 Кримінального кодексу України, судом затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_3 і прокурором Броварської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4, за якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 ч.2 ст.205-1 Кримінального кодексу України (Том І, аркуші справи 101-105).

В межах зазначеного кримінального провадження судом встановлено, що ОСОБА_3 є директором субєкта підприємницької діяльності Селянського (фермерського) господарства «Петрівське» та взяв участь в перереєстрації зазначеного підприємства на своє імя не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої статутом підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення у сфері господарської діяльності.

В серпні 2014 року ОСОБА_3 вступив у попередню змову з невстановленими слідством особами, які запропонували останньому здійснити перереєстрацію на своє ім'я за матеріальну винагороду суб'єкта підприємницької діяльності - юридичну особу СФГ «Петрівське» в органах державної влади, без наміру в подальшому здійснювати статутну господарську діяльність та з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, на що ОСОБА_3 дав свою згоду.

Не встановленні слідством особи та ОСОБА_3 домовились про підписання останнім статутних та інших документів щодо перереєстрації на ім'я ОСОБА_3 вказаного підприємства за грошову винагороду та про те, що він у подальшому до діяльності СФГ «Петрівське» не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням реквізитів та банківських рахунків СФГ «Петрівське» будуть займатися інші особи.

Такі дії ОСОБА_3 надали змогу невстановленим слідством особам, здійснювати незаконну діяльність, прикриваючись імітацією підприємницької діяльності перереєстрованого товариства. Використовуючи фіктивну юридичну особу - СФГ «Петрівське» дані особи отримали можливість здійснювати прибуткові та видаткові операції по банківських рахунках на власний розсуд, укладати від імені ОСОБА_3 нікчемні господарські угоди та складати фіктивні первинні документи, що свідчать про нібито реалізацію товарів, робіт (послуг) на адресу реально діючих підприємств України, що призводить до незаконної мінімізації податкових зобов'язань останніми, а також складати та видавати від імені ОСОБА_3 документи податкової звітності до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Обвинувачений ОСОБА_3 в інкримінованих злочинах визнав себе винним повністю.

Крім того, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3 від 26.12.2014р., підписаних ним власноручно, вбачається, що він СФГ «Петрівське» не створював, фінансово-господарську діяльність підприємства не вів, службові особи підприємства йому не відомі, працівників він не знає, жодних службових осіб та працівників він не призначав, будь-які угоди від імені підприємства не укладав, та не підписував, бухгалтерські та податкові документи від імені СФГ «Петрівське» не складав, не оформлював, та не підписував, розпорядження фінансово-грошовими потоками ніколи не здійснював, у ОСОБА_3 не було мети здійснювати будь-яку фінансово-господарську діяльність, а тому не в змозі назвати постачальників та покупців СФГ «Петрівське», оскільки жодної участі у діяльності господарства він не приймає, та ніколи не приймав (Том ІІ, аркуші справи 202-204).

Вищезазначені обставини дають підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, в первинних документах стоїть підпис ОСОБА_3, проте він цих документів не підписував, а тому первинні документи складені СФГ «Петрівське» та підписані ОСОБА_3 не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами первинними документами, які підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та СФГ «Петрівське» та віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, підписаними від імені ОСОБА_3 є безпідставним.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 26 січня 2016 року по справі №2а-15327/12/2670.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків відповідача в акті перевірки №3/28-08-41/36369434/26 від 11.09.2015 року та правомірність складання податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1110309,20 грн.

Разом з цим, суд вважає неправомірним застосування до позивача за податковим повідомленням-рішенням № від 30.09.2015 року штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 50 % завищеної суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування це тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи, заперечень відповідача та пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні вбачається, що підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 50% завищеної суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість є повторність зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість враховуючи попередню перевірку позивача, за результатами якої складений акт №154/28-08-41/36369434 від 19.12.2014 року та на підставі зазначеного акту позивачу винесено податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2015 року, яким йому зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Однак, на час проведення перевірки позивача в період з 14.08.2015 року по 04.09.2015 року, за результатами якої складений акт №3/28-08-41/36369434/26 від 11.09.2015 року, податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2015 року було не узгодженим, його правомірність була предметом розгляду судом у справі №815/3965/15 та за результатами розгляду цієї справи Одеським окружним адміністративним судом 17 грудня 2015 року прийнято рішення про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення, яке підтримано рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2016 року (Том ІІІ, аркуші справи 44-59).

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлена неправомірність зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість податковим органом за податковим повідомленням-рішенням № від 12.01.2015 року, яке судом скасовано, тобто, в даному випадку, відсутній факт повторності зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість позивачу, що виключає можливість застосування до ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» штрафних санкцій в розмірі 50% зменшеної суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин, за відсутності повторності, передбаченої положеннями п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, до позивача мають бути застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25% завищеної суми бюджетного відшкодування (1110309,20 грн.), тобто сума штрафних санкцій має складати 277577,30 грн.

Враховуючи зазначені обставини, оскільки до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 551154,60 грн., оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року має бути скасовано судом в частині неправомірного нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 273577,30 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 273577,30 грн., а в іншій частині оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта Вілмар» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.09.2015 року № задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби від 30.09.2015 року № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 273577,30 грн.

В іншій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта Вілмар» відмовити.

Стягнути зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта Вілмар» () судовий збір у розмірі 4103,67 грн.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 13.02.2017 року.

Суддя Л.І. Свида