Справа № 642/8049/16-а
Суддя: Ольховський Є. Б.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №642/8049/16а
провадження №2а/642/6/2017
ПОСТАНОВА
Іменем України
(скорочене провадження)

17 лютого 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Ольховський Є.Б., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
До Ленінського районного суду надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якій позивач просить визнати протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням III групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року. ОСОБА_1 27.10.2015 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою та належними документами, крім того, ним була додана і довідка МСЕК від 01.04.2015 року, для призначення йому та виплати одноразової грошової допомоги. Харківським обласним військовим комісаріатом до Департаменту фінансів МОУ було направлено висновок та документи, щодо отримання одноразової грошової допомоги. Рішенням Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або внаслідок інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби від 08.04.2016 р. протокол №24 п. 79, відповідно до якого комісія дійшла висновку про повернення документів на доопрацювання. Позивач вважає, що відмова в призначенні йому одноразової грошової допомоги та дії Міністерства Оборони України є протиправними, тому звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати п. 79 протоколу від 08.04.2016 року № 24 комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язати Міністерство Оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом та здійснити виплату відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року та наказу МОУ №530 від 14.08.2014 року, визнати протиправними діями МОУ, які полягають в недотримані вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України Комісією МОУ при вирішенні питання про призначення і виплати одноразової грошової допомоги, а також зобов`язати відповідача відповідно до ст. 267 КАС України подати у 5-ти та 30-ти-денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, суд розглянув адміністративну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений строк надійшли заперечення проти позову. Зазначили, що позовні вимоги позивача є безпідставними, у зв`язку з чим просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Свої доводи виклали у письмових запереченнях.

Відповідач Міністерство оборони України у встановлений судом строк письмових заперечень на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані відповідачем заперечення, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії військового квитка серії НОМЕР_1 виданого 08 квітня 1981 року Бежицьким міським військовим комісаріатом Брянської області, позивач ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан ( а.с.6-11).

Згідно довідки МСЕК від 01.04.2015 року позивачу була встановлена ІІІ група інваліда війни з 01.05.2015 року безстроково.

Згідно витягу із протоколу № 77 від 05 лютого 2009 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, «Закрита черепно-мозкова травма ( контузія 1981р.), наслідки яких підтверджені записами у медичній книжці та іншими військово-медичними документами, які в подальшому призвели до розвитку захворювань, як наслідок перенесеної контузії. Отримані позивачем поранення, (контузія) і захворювання ОСОБА_1 , так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії ( а.с. 13).

27.10.2015 року ОСОБА_1 вперше звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, подавши відповідні документи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 до Департаменту фінансів МОУ було направлено висновок та документи, щодо отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або внаслідок інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби від 08.04.2016 р. протокол №24 п. 79, відповідно до якого комісія дійшла висновку про повернення документів на доопрацювання.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України №2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону України №2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України №2011-ХІІ.Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Приписами статті 1 Закону України №2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статей 1-2 Закону України №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Нормативними актами, якими врегульовано право на отримання одноразової грошової допомоги на момент встановлення позивачу 3 групи інвалідності, є Закон України №2011-XII, в новій редакції та доповненнями, який набрав чинності з 01 січня 2014 року, та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України №2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України №2011-XII встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 1 статті 16-2 Закону у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Виходячи з тлумачення статті 16 Закону України №2011-ХІІ, суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року справа №21-446а14 та постанові від 21 квітня 2015 року справа №21-135а15.

Суд зазначає, що застосування статті 16 Закону України №2011-ХІІ, пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження поданий витяг з протоколу ЦВЛК від 05 лютого 2009 року № 77, в якому зазначено, що поранення, контузія та захворювання позивача пов`язані із виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» , чинної на час звернення позивача до відповідача із заявою про виплату одноразової допомоги,визначено, що особи, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Тобто, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та у розмірах відповідно до встановленої йому групи інвалідності,оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, травми, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту встановлення при повторному огляді ІІІ групи інвалідності - 01.05.2015 року, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, а не з моменту звільнення з військової служби, тобто дата, що зазначена у довідці медико - соціальної експертної комісії, визначено днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності.

Тобто, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та у розмірах відповідно до встановленої йому групи інвалідності, з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Таким чином, з 01.05.2015 року, моменту встановлення інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії ( довідка МСЕК серія 10 ААБ № 201988 від 01.04.2015), на підставі якої звернувся з заявою про отримання одноразової грошової допомоги, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII та механізм розгляду таких заяв та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Оскільки позивач вперше в 2015 році звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги, то до спірних відносин належить застосувати норми закону, чинні на дату виникнення у позивача права на отримання означеної допомоги з огляду на встановлення ІІІ групи інвалідності.

В зв`язку з наведеним безпідставним є посилання Комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі ( смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в витязі з Протоколу засідання № 24 п.79 від 08.04.2016 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу на відсутність підтвердження настання інвалідності, яка пов`язана з проходженням (виконанням обов`язків) військової служби протягом трьох місяців з часу звільнення зі служби, з посиланням на Порядок, затверджений Постановою КМУ № 499 від 28 травня 2008 року.

Відповідно до п. 4.7 Наказу № 530 від 14.08.2014 року « Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1249/26071, рішення ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовця оформлюється свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, витягом з протоколу засідання ВЛК. Після проходження ВЛК у разі звернення військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я оформляє необхідні документи на МСЕК для встановлення йому групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності.

У разі якщо особа має право на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та на інші допомоги або компенсаційні виплати у зв`язку з ушкодженням здоров`я, які установлені іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

В разі настання інвалідності подаються такі документи:

висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом ;

заява про виплату одноразової грошової допомоги ;

копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності;

копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва);

витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка);

копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я , по батькові та місце реєстрації;

копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою);

копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно п. 4.8. цього Наказу Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Отже, вищевказаним положенням передбачений обов`язок уповноваженого органу щодо письмового повідомлення заявника у разі відсутності документу, необхідного для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних повідомлень уповноваженого органу на адресу позивача про факт недостатності документів, доданих до заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги.

Саме законодавцем встановлено обов`язок Міністерства оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням останньому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в призначенні йому одноразової грошової допомоги з підстав не надання документу, який підтверджує, що інвалідність настала під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що позивач ставить питання про визнання протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в недотриманні вимог ч 2 ст. 19 Конституції України при вирішенні питання про призначення і виплати одноразової грошової допомоги, і визнання протиправним та скасування п.79 Протоколу від 08.04.2016 р. №24 Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, суд вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, рішення комісії в цій частині підлягає скасуванню, оскільки воно є безпідставним та таким, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

При цьому враховуючи, що оскільки суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, то суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути повторно питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2013 р. № 975 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин, суд вважає, що вказані вимоги позивача є правомірними, а отже в цій частині вимог адміністративний позов підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідачів відповідно до ст. 67 КАС України подати у 5-ти та 30-ти денний строк після набрання чинності рішенням звіт про виконання судового рішення, суд вважає за необхідним позов в цій частині задовольнити частково та встановити 15-ти денний строк виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п. 4 ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Згідно ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

У зв`язку з тим, що для усунення порушення прав позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 та МОУ повинно вчинити певні дії, то вимоги позивача щодо встановлення судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення є законними, строк подачі звіту протягом п`ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили є розумним строком.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача частково правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, то відповідно ст. 94 КАС України слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. (по 320 грн. з кожного відповідача) за подання адміністративного позову за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного військового комісаріату та Міністерства оборони України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 86, ч. 1 ст. 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців , військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.79 протоколу №24 від 08.04.2016 р. комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення Міністерства оборони України у місячний строк після надходження документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…» затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 р.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в надсиланні документів ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язати Харківській обласний Військовий комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів міністерства оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути висновок а документи подані ІНФОРМАЦІЯ_4 та вирішити питання щодо призначити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановленні інвалідності відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги … затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 р. та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 подати протягом п`ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

Зобов`язати Міністерство Оборони України подати протягом п`ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного військового комісаріату судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. на користь Державного бюджету України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства Оборони України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. на користь Державного бюджету України.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Є.Б. Ольховський