Справа № 465/4/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.02.2017 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді - Ванівського Ю.М.

при секретарі - Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП м.Львова лейтенанта поліції Стадник І.Т., Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 листопада 2016 року, приблизно після 20 годин вечора, керуючи автомобілем НОМЕР_1, позивач рухався по об'їзній дорозі від «Епіцентру» на вул.Стрийську що у м.Львові. Проїхавши світлофор на зелене світло, продовжив рух у тому напрямку і, керуючи власним автомобілем, зробив обгін справа, оскільки перед ним утворився автомобільний «корок», а автомобілі, які були перед ним, повільно рухалися. Проїхавши приблизно 50-70 метрів, у кінці звуження полоси дороги, позивач перестроївся в основну полосу для продовження подальшого руху на вул.Стрийську. Після цього, проїхавши ще приблизно 500 метрів, позивач з'їхав на обочину та зупинився, оскільки у нього задзвонив мобільний телефон. Взявши трубку мобільного телефону, позивач зауважив, що до нього підійшла незнайома особа, одягнута у форму працівника патрульної поліції. Взявши документи в позивача, інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення і виніс постанову про адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова серії ЕАА №036750 від 24 листопада 2016 року про адміністративне правопорушення винесена з порушенням прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача не з'явився, у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з'явився. В своїх письмових запереченнях просить відмовити повністю у задоволенні позову та розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 24.11.2016 року серії ЕАА № 036750 застосовано до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - не виконав дорожньої розмітки 1.18 зі смуги, з якої дозволено поворот тільки на право, поїхав прямо, чим порушив п.8.5.1 ПДР України.

Частина 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п 8.5.1 Правил дорожнього руху Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил

Відповідно до п. 34.1 Правил дорожнього руху дорожня розмітка 1.18- показує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаками 5.16, 5.18. Розмітка із зображенням тупика наноситься для зазначення того, що поворот на найближчу проїзну частину заборонено; розмітка, яка дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяє також розворот;

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем суду не надано жодних доказів у підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ст.245,280 КУПАП, без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. Всупереч вимог ст.14-1 ч.1 КУпАП правопорушення не було зафіксовано технічними засобами.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуюних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку доказів, на підставі яких було винесено постанову про адміністративне правопорушення, відповідачем суду не було надано.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ч.2 ст.122 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що має наслідком скасування постанови суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, а тому в тій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 247, 251, 256, 268, 280, 283, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 17, 18, 71, 158 163, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП м.Львова лейтенанта поліції Стадник І.Т., Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАА №036750 від 24 листопада 2016 року про адміністративне правопорушення - визнати протиправною та скасувати.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова Ванівський Ю.М.