Справа № 826/27059/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача від 11 вересня 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем проведено перевірку Позивача, за результатами якої 11 вересня 2015 року складено акт №24591/26-52-17-01 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства з питань повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період із 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року».

При проведенні перевірки контролюючим органом встановлено такі порушення:

завищено валові витрати та занижено чистого доходу у 2013 році у загальному розмірі 105950,00 грн. та не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 17046,76 грн., за 2014 рік позивачем занижено дохід на суму 110600,00 грн. та не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 149082,30 грн. Донараховано податку з доходів фізичних осіб за перевіряємий період у розмірі 166129,06 грн.;

не перераховано до бюджету єдиний внесок у загальному розмірі 129587,16 грн.: за 2013 рік - 43367,40 грн.; 2014 рік - 86219,76 грн. Донараховано єдиного внеску на загальну суму 129587,16 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, 11 вересня 2015 року Відповідачем прийнято оскаржуване рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким

Позивачу донараховано 129587,16 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 8647,73 грн.

Положеннями п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З копії наказу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 27 липня 2015 року №942 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» вбачається, що перевірку призначено з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, правильністю та повнотою нарахування, обчислення та сплатою податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі пп.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78. ст.79 Кодексу з 31 серпня 2015 року тривалістю 5 робочих днів.

Між тим, у матеріалах справи міститься копія письмового запиту Відповідача від 02 вересня 2015 року адресованого на ім'я ОСОБА_2.

Однак, доказів, які б свідчили про складання Відповідачем інших письмових запитів (до моменту оформлення наказу), адресованих Позивачу, суб'єктом владних повноважень не надано.

Відповідно п.78.4 ст.78 Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Стаття 79 Кодексу визначає особливості проведення документальної невиїзної перевірки, п. 79.2 якої передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 Кодексу призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що наказ про проведення перевірки та письмове повідомлення про дату її початку та місце проведення перевірки отримано Позивачем лише 07.09.2015 року, тоді як перевірка розпочата 31.08.2015 року, за наслідками якої було складено акт № 24591/26-52-17 від 11.09.2015 року.

Згідно п.56.8 ст.56 Кодексу контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Враховуючи викладене та зважаючи на дату отримання Відповідачем скарги 02 жовтня 2015 року і дату прийняття рішення про залишення скарги без розгляду 30 жовтня 2015 року колегія суддів зазначає, що рішення Відповідачем направлено на адресу Позивача із пропущенням встановленого п.56.8 ст.56 Кодексу строку.

Щодо донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, слід зазначити таке.

Позивачем було обрано загальну систему оподаткування обліку та звітності у період, який підлягав перевірці.

Відповідно ч 1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, єдиний внесок повинен розраховуватися у відповідному відсотковому розмірі від суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Суб'єктом владних повноважень у ході перевірки встановлено заниження Позивачем чистого доходу у 2013-2014 роках, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 166129,06 грн та відповідно донараховано єдиний внесок у розмірі 129587,16 грн.

З матеріалів справи вбачається, що фактичне збільшення Відповідачем чистого доходу Позивача не є предметом даного спору. Сума донарахованого єдиного внеску нарахована із суми доходу, у даному випадку із незадекларованої Позивачем суми доходу, яка, як вже зазначено, не оскаржується у межах даної справи. Також, відсутні докази щодо прийняття Відповідачем відповідного рішення стосовно такої суми та його оскарження чи узгодження визначеної контролюючим органом суми.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Відповідача від 11 вересня 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є обґрунтованим та законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 17 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.