Справа № 2-а-329/10
Суддя: Олефіренко Н. О.
Дата ухвалення: 2010-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-329/2010

16 квітня 2010 рок м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Олефіренко Н.А. секретаря - Губа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду У країни в Павлоградському районі Дніпропетровської області про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості з пенсійних виплат, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області про перерахунок пенсії та стягнення заборгованості з пенсійних виплат за 2009 рік та 2010 рік.

Зазначив, що перебуває на обліку в УПФУ в Павлоградського районі, як інвалід 2-ї групи і відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч.4 ст. 54 учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яким на підставі ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія з інвалідності II групи не повинна бути нижчою ніж 8 пенсій за віком. Відповідно ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином розмір фактично виплаченої пенсії значно нижчий, у звязку з чим позивач звертається до суду з заявою про перерахунок пенсії, але отримав відмову.

Просить визнати дії відповідача щодо проведення пенсійних виплат в період з 01.08.2009 року по року неправомірними та стягнути з відповідача суму недоотриманих пенсійних виплат за ь 2009 рік у розмірі 17776,50 грн. Також просить визнати дії відповідача щодо проведення пенсійних виплат в період з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року неправомірними та стягнути з відповідача суму недоотриманих пенсійних виплат за 2010 рік у розмірі 13635,36 грн .

Крім того, враховуючи, що була принижена його честь та гідність, як інваліда третьої групи ЧАЕС йому спричинено моральну шкоду, яку просить стягнути на його користь з відповідача розміром 5 000 грн.

У судовому засідання позивач позовні вимоги та доповнення до них підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання позов не визнала та надала заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Так позивачу первинно призначено пенсію по інвалідності II групи в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на теперішній час позивач отримує пенсію за віком потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС ( за списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Додаткова пенсія як інваліду II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за шкоду, заподіяну здоровю згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., який передбачений Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року . 05.05.2009 року позивач надав до ПФУ в Павлоградському районі довідку СЕК. про встановлення другої групи інвалідності, у звязку з чим йому було проведено перерахунок пенсії та встановлено основний розмір пенсії у сумі 1040,87 грн .

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обґрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, встановив наступне.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач віднесений до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 096039 і має право на основну та додаткову пенсію. Позивачу призначена пенсія за віком на пільгових підставах із щомісячною виплатою додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учасникові ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії, відповідно до вимог ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також встановлено, що такий розмір додаткової пенсії визначений Управлінням Пенсійного фонду на підставі постанови Кабінету міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» провадиться виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.

31 жовтня 2006 року набрав чинності Закон України «про статус і соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», у якому визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки згідно ст.50 ОСОБА_2 України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Вищевказаним Законом передбачено правила призначена та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% та 75% відповідно до групи інвалідності. Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст.53 цього Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до 1 категорії та у звязку з втратою годувальника, зазначені норми розповсюджуються на позивача як віднесеного до категорії 1.

Частиною 3 ст.54 вказаного Закону передбачено, що обчислення та призначення пенсій з інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання (в даному випадку захворювання) внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у якому призначення пенсій з інвалідності визначено розділом 4, а саме ст.ст.30-35.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно до ч.4ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 111 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим - 6 мінімальних пенсій за віком, приписи зазначеної норми співпадають з приписами п.4 Порядку обчислення пенсій з інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.1997 року № 523.

Відповідно до вказаного Закону порядок обчислення пенсії з інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсія у звязку з втратою годувальника внаслідок чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого відповідач керувався розміром 19 грн. 91 коп., визначеним постановою КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1, суд не приймає.

Вищенаведена частина ст.54 викладена із змінами згідно із Законом України №2532-12 від 01 липня 1992 року та № 3285-12 від 17 червня 1993 року, тоді як ч.З, яка визначає обчислення і призначення пенсії з інвалідності змінена Законом №3108-15 від 17 листопада 2005 року і регулює безпосередньо правила обчислення пенсій за нормами ст.54 Закону.

Згідно ч.Зст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, у тому числі віднесеним до 1 категорії. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, для позивача як інваліда II групи, особи, постраждало!' внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи з наведених розмірів.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_2 та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. Зокрема до них належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 ОСОБА_2 У країни не допускається.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію положень інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій окремим категоріям громадян та змінено або встановлено нові підстави й умови їх надання. Вказані положення Закону обмежують конституційні права громадян та соціальний захист, заробітну плату, встановлені законами України пільги, компенсації і гарантії, розміри та порядок їх надання. Зупинення Законом дії положень інших Законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, суперечить ч.2 ст.8, ст.16, ч.5 ст.17, ч.2 ст. 19,ч.З ст.22, ч.1,4 ст.43, ч.І ст.46, ст.ст.48,49, п.1 і п.6 ч.І ст.92, ч.2 ст.95 ОСОБА_2 України.

Згідно ст.8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права ОСОБА_2 має вищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на підставі ОСОБА_2 та повинні відповідати їй. ОСОБА_2 - є нормами прямої дії.

Згідно ст.16 ОСОБА_2 У країни, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обовязком держави. Згідно ст.22 ОСОБА_2 України - конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути відмінені. При прийнятті нових законів або внесення змін в діючі закони не допускається звуження змісту та обєму існуючих прав та свобод.

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії» передбачено, що тільки законами України встановлюється мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 75 ОСОБА_2 України зазначено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Таким чином, при розгляді позову необхідно брати прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність - 406 грн. 00 коп. з квітня 2007 року, встановленого Верховною Радою України, а не постановами Кабінету Міністрів України, тому що Кабінету Міністрів України не надано право встановлювати прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність.

Виходячи із загального законодавства України, закони мають вищий юридичний статус у порівнянні з нормативними актами Кабінету Міністрів України.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст.ст.1,3,ч.2 ст.6,ст.8, ч.2 ст.19, ст.ст.22,23, ч.І ст.24 ОСОБА_2 України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст.8 ОСОБА_2 України так і ст.8 КАС України.

Частиною 2 ст.8 КАС України передбачено, що принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, справа «Проніна проти України», справа «Кечко проти України».

Таким чином, з урахуванням діючого на теперішній час Законів України, суд вважає, що позовні вимоги позивача повинні бути задоволені частково і пенсія йому повинна бути перерахована з року по 31.12.2009 року.

Суд вважає, що дії Управління Пенсійного Фонду України в Павлоградському районі

Дніпропетровської області щодо виплати пенсій позивачу у розмірах менших від восьми мінімальних пенсій за віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому відповідача слід зобов'язати здійснити перерахунок пенсі позивачу за період з 01.08.2009 року по 31.12.2009 року.

Стосовно стягнення сум пенсійних виплат, вимоги не підлягають задоволенню, оскільки визначення суми пенсійних виплат не відноситься до компетенції адміністративного суду, а відноситься до виключної компетенції відповідного суб'єкта владних повноважень, і оскільки це стосується визначення розміру пенсійних виплат , то визначення розміру цих пенсійних виплат віднесено до компетенції відповідного органу Пенсійного фонду України.

Стосовно вимог позивача, які стосуються 2010 року суд виходить з того, що станом на момент розгляду справи не прийнято Закон України "Про державний бюджет України на 2010 рік", який є планом формування та використання фінансових ресурсів і встановлює, зокрема, видатки на пенсійні виплати.

При визначенні розміру заподіяної шкоди суд враховує обставини справи, доводи, приведені в обгрунтування заподіяної моральної шкоди. Так, враховуючи те, що суду з боку позивача не надано доказів стосовно причиненої моральної шкоди, суд вважає, що сума, вказана позивачем моральної шкоди необгрунтована.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 41,46,55,56 ОСОБА_2 України, статтями 1,13,17,50,54,67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.17 Закону України «Про виконання рішень і виконання практики Європейського Суду» від 23.02.2006 року, ст.62 Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», справами «Кечко проти України» від 18.07.2006 року, протоколом №12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 9,11,14,15,17,23,69-71,79,86,94,98,114,160- 163,185,186,254 КАС України, судії

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м.Павлоград Дніпропетровської області стосовно виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі меншому, ніж встановлено ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01 серпня 2009 року по

31.12.2009року у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням сплачених сум.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Н.А. Олефіренко