Справа № 816/1523/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 р.Справа № 816/1523/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2016р. по справі № 816/1523/16

за позовом ОСОБА_1

до Глобинського відділення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області , Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Глобинського відділення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області №19-13/554ППР-ФО/16-08 від 04.08.2016 р.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2016р. по справі № 816/1523/16 позов задоволено.

Відповідач, Кременчуцька ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм матеріального і процесуального права, а також неповноту дослідження обставин у справі.

Представник відповідача, Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області, в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Позивач та представник відповідача, Глобинського відділення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 за позивачем 02.06.2015 зареєстровано транспортний засіб: загальний легковий універсал-В марки TOYOTA Highlander, д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року випуску, об'єм двигуна 3456 куб.см., що підтверджується копією (а. с.7).

Кременчуцькою ОДПІ 04.08.2016р. прийнято податкове повідомлення-рішення № 19-13/554ППР-ФО/16-08, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн за 2016 рік (а.с.8).

Позивач, не погоджуючись з вказаним податковм повідомленням - рішенням, оскаржила його до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, згідно з яким, зокрема викладено статтю 267 Податкового кодексу України в іншій редакції та запроваджено транспортний податок.

У розумінні підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

За приписами підпункту 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 01.04.2015 р. органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" внесено зміни до статті 267 Кодексу "Транспортний податок", які набрали чинності з 01.01.2016 р.

Відповідно до внесених змін об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Отже, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн (1378 грн (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016) х 750 м.з.п. = 1033500,00 грн) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 "Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів" (далі - Методика) встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

Відповідно до пункту 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Колегія суддів звертає увагу, що з викладених вище норм вбачається, що відповідач здійснює обчислення суми транспортного податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб на підставі інформації Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість легкового автомобілю, зокрема спірного транспортного засобу легкового універсалу-В марки TOYOTA Highlander, 2011 року випуску, об'єм двигуна 3456 куб.см.

Натомість, відповідачем не надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції доказів розрахунку спірних сум податку на підставі вказаної вище інформації.

Окрім того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що вартість транспортного засобу легкового універсалу-В марки TOYOTA Highlander, 2011 року випуску, об'єм двигуна 3456 куб. см. перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року відповідно до вимог підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу.

Крім того, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України).

Об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу).

Відповідно до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з підпунктом 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 ПК України виготовлення транспортного засобу - це календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік), для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного у реєстраційних документах.

Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 судом встановлено, що рік випуску транспортного засобу загального легкового універсалу-В марки TOYOTA Highlander, д.н.з. НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 3456 куб.см. - 2011 рік без зазначення дня та місяця виготовлення вказаного транспортного засобу.

Таким чином, у розумінні підпункту 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 ПК України датою виготовлення спірного транспортного засобу є 01.01.2011 р.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Річний обсяг повинен обчислюватися за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013 року.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача зареєстрований у 2011 році, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), та факт того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, суд приходить до висновку, що у 2016 році автомобіль позивача вже не був об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України, оскільки рахуються календарні роки з 01.01.2011 року по 31.12.2011 рік, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом неправомірно нараховано транспортний податок.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкового повідомлення рішення №19-13/554ППР-ФО/16-08 від 04.08.2016р, не виконано, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2016р. по справі № 816/1523/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 21.02.2017 р.