Справа № 822/5907/15
Суддя: Касап В.М.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5907/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКасапа В.М.
при секретаріГорбатюк І.С.
за участі:позивача, представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення надбавки за виконання особливо важливої роботи, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації, компенсації за час затримки, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулась з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в якому просить стягнути надбавку за виконання особливо важливої роботи в розмірі 9157,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку, індексацію, компенсацію за час затримки розрахунку, а також моральну шкоду в сумі 7000 грн., спричиненої не виплатою надбавки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 2013 - 2014 роки наказами голови суду встановлено надбавку до заробітної плати за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% щомісячно протягом 2013 року та за січень, лютий, грудень, 2014 року, та 30 % за жовтень 2014 року, однак кошти не нараховано та не виплачено. Зважаючи на той факт, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області не виплачено надбавку за виконання особливо важливої роботи, що позбавило можливості розпоряджатись власними коштами та завдано моральної шкоди на суму 7000,00 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% щомісячно за 2013 рік та за січень, лютий та грудень 2014 року та 30 % за жовтень 2014 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації, компенсації за час затримки розрахунку такими, що порушують її права, вона звернулася з позовом до суду.

В судове засідання позивач не з'явилась, 15.02.2017 надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Представник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що нарахування та виплата заробітної плати здійснюється відповідно до тимчасового кошторису видатків на 1 квартал 2014 року та фактичного надходження фінансування, що не дозволяє проводити зазначені у наказах видатки.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач працює в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області та займає посаду помічника заступника голови суду.

Наказами голови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області встановлено позивачу надбавку за виконання особливо важливої роботи: з січня по грудень 2013 року, та в січні, лютому, жовтні 2014 року - в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, а в листопаді та грудні 2014 року - в розмірі 30% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця.

Представник відповідача в засіданні зазначив, що накази Хмельницького міськрайонного суду, якими встановлювалась надбавка позивачу, територіальним управлінням ДСА у Хмельницькій області повернуто голові Хмельницького міськрайонного суду та не виконувались через неможливість здійснити зазначені виплати, адже кошторисом такі видатки не передбачались.

Дослідивши кошториси видатків на 2013 - 2014 року, суд встановив, що виплата надбавок за виконання особливо важливої роботи в 2013-2014 роках передбачена не була.

Суд звертає увагу на те, що територіальні управління ДСА здійснюють функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення місцевих загальних судів. Так, постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" передбачено, що всі видатки здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідної установи.

Крім того, судом встановлено, що всі вищевказані накази за 2013 рік про преміювання працівників апарату суду та надання надбавки за виконання особливо важливої роботи повертались територіальним управлінням ДСА у Хмельницькій області до Хмельницького міськрайонного суду без виконання з підстав наведених вище.

Накази за 2014 рік також не були виконані через фактичну відсутність фінансування (не затверджені кошторисом).

Представник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області в судовому засіданні пояснив, що позивачу виплачувалась надбавка за виконання особливо важливої роботи в сумі 1353,78 грн., а саме за жовтень, листопад, грудень 2014 року, що підтверджується довідкою від 14.02.2017 № 199/17. Також зазначив, що аналогічні надбавки виплачувались відповідно до наказу голови суду і іншим працівникам апарату Хмельницького міськрайонного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про державну службу" (що діяв на момент вчинення правовідносин), оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися, зокрема, надбавки за виконання особливо важливої роботи. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно з ст.13 Закону України "Про оплату праці", оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Таким чином, надбавки за виконання особливо важливої роботи не є обов'язковими платежами і не входять до складу основної заробітної плати. Їх виплата залежить від наявності бюджетних асигнувань. Внаслідок відсутності останніх, надбавка за виконання особливо важливої роботи за 2013 рік та за січень, лютий та грудень, жовтень 2014 року позивачу не підлягає виплаті. Як наслідок, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації, компенсації за час затримки розрахунку.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 7000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пп.2 ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що слід надати оцінку тому, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивачем не доведено факт заподіяння такої шкоди, спричинення душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вжиття додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 7000,00 грн. слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач в даному випадку діяв на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про стягнення надбавки за виконання особливо важливої роботи, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації, компенсації за час затримки, моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17 лютого 2017 року

Суддя/підпис/В.М. Касап
"Згідно з оригіналом" Суддя В.М. Касап