Справа № 804/6928/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 лютого 2017 рокусправа № 804/6928/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Головко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі №804/6928/16 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 18 жовтня 2016 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області у якому, з урахуванням уточнень просить зобовязати відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток за затримку остаточного розрахунку по виплаті вихідної допомоги з 24.06.2016 року по 30.09.2016 року у розмірі 6627,06 грн. та зобовязати відповідача виплатити на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року провадження у справі №804/6928/16 закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року у справі №804/8122/16 яка набрала законної сили 23 вересня 2016 року вирішено той самий спір і між тими самими сторонами.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції усіх обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі №804/8122/16 яка набрала законної сили 22 вересня 2016 року вирішено питання щодо стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку по виплаті вихідної допомоги за період з 08.06.2015 року по 23.06.2016 року в той час як у позові ставиться питання щодо стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку по виплаті вихідної допомоги за період з 24.06.2016 року по 30.09.2016 року.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представників відповідача які заперечували щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у разі, якщо є така, що набрала законної сили, ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Надаючи правовий аналіз вказаного положення слід зазначити, що для закриття провадження у справі з цієї підстави слід враховувати наявність ознак перерахованих у їх сукупності: у провадженні цього або іншого адміністративного суду є така ж адміністративна справа; спір у справі повинен бути між тими самими сторонами; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом; спір у справі повинен бути заявлений з тих самих підстав; з тотожної справи вже були ухвалені постанова або відповідна ухвала, які набрали законної сили.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із наявності рішення з того самого спору і між тими самими сторонами, яке набрало законної сили, а саме постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі №804/8122/16 прийнятої за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області про визнання незаконними дій, стягнення вихідної допомоги, моральної шкоди та середнього заробітку, якою стягнуто з управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку остаточного розрахунку за період з 08.06.2015 року по день прийняття рішення судом 23.06.2016 року, в розмірі 26530,35 грн. (а.с.11-17).

Предметом позовних вимог у цій справи є зобовязання відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток за затримку остаточного розрахунку по виплаті вихідної допомоги з 24.06.2016 року по 30.09.2016 року у розмірі 6627,06 грн.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач вважає, що оскільки роботодавцем здійснено розрахунок при звільненні з 30 вересня 2016 року, відповідач повинен у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період який не вирішувався постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі №804/8122/16.

Отже, фактично, має місце вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми за невиконання рішення суду за період невиплати належних звільненому працівникові сумм з часу прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом постанови від 23 червня 2016 року у справі №804/8122/16 та його виконання - 30.09.2016 року.

Тобто у справі, що розглядається та у справі №804/6928/16 позовні вимоги за своїми суттю та змістом не є тотожними та є відмінними за предметами спору.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що підстави для закриття провадження у цій справі за п.4 ст.157 Кодексу адміністративного суду України відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що за змістом частини першої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, якими закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюються іменем України.

Закінчення розгляду справи у розумінні цієї норми права є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття постанови щодо частини позовних вимог відповідно до частини першої статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалення додаткового судового рішення (стаття 168 Кодексу адміністративного судочинства України) або в разі, якщо під час попереднього провадження відповідач визнав позов (частина четверта статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України), та вирішення вимоги апеляційної та касаційної скарг. Ці рішення ухвалюються іменем України.

Така вимога не поширюється на інше закінчення розгляду справи (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду), що оформлюється ухвалою.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вступну та резолютивну частини ухвали від 21 листопада 2016 року постановив іменем України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 199, 203, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі №804/6928/16 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено 16 лютого 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.В. Головко