Справа № 320/7825/16-а
Суддя: Фомін В. А.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.02.2017
Справа № 320/7825/16-а
Провадження № 2-а/320/25/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Фоміна В.А., при секретарі Захаровій І.І.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі Запорізької області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні їй перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (чинної на момент призначення їй пенсії, на вересень 2011 року); зобов'язати відповідача провести їй перерахунок пенсії з 01 травня 2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 292 від 06 квітня 2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році, з урахуванням при здійсненні перерахунку «Інших виплат», за зазначених у довідці від 29 вересня 2011 року № 143, виданою Мелітопольською обєднаною державною податковою інспекцією Запорізької області (у теперішній час Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області), у відповідності до ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу», яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90 відсотків заробітної плати, як призначеної довічно, та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, та у разі подальшого підвищення заробітної плати працюючого державного службовця проводити їй перерахунок пенсії відповідно до ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Мелітопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вересня 2011 року та отримує пенсію, призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

На момент призначення їй пенсії, ст. 37 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 року було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Пенсія державним службовцям призначалася в розмірі від 80 до 90 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі від 80 до 90 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Позивач вказує, що відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року № 432-ІV передбачено, що порядок перерахунку пенсій, передбачений цим Законом, поширюється на пенсіонерів, яким пенсія державних службовців призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», а отже поширюється і на неї.

22 листопада 2016 року нею до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було подано заяву про проведення перерахунку пенсії у звязку з підвищенням посадових окладів і рангів працюючим державним службовцям з 01 травня 2016 року у відповідності до діючої на час призначення пенсії статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, з розрахунку 90 відсотків, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії, з врахуванням при здійсненні перерахунку «інших виплат», зазначених у довідці від 29 вересня 2011 року № 143 «Про складові заробітної плати», що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

У перерахунку пенсії позивачу відмовлено, про що повідомлено листом від відповідача від 25 листопада 2016 року №_214/Г-7.

Позивач зазначає, що з листа Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області їй стало відомо, що провести перерахунок її пенсії відповідно до наданої довідки про заробітну плату, станом на 01 травня 2016 року немає законних підстав.

Свою відмову відповідач аргументував тим, що Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон 889) не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій, а ст. 90 вказаного Закону зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та необґрунтованими.

В судове засідання позивач не зявилася. Від неї до суду надійшла заява з проханням розгляду справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та підтримала письмові заперечення, надані суду, і пояснила, що позивачка отримує пенсію за віком з 30 вересня 2011 року відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року(далі - Закон - 3723). З 01 травня 2016 року набрав чинність Закон України "Про державну службу " від 10.12.2015 року № 889-УІІІ (далі - Закон № 889). Статтею 90 Закону № 889 визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". З набранням чинності з 01 травня 2016 року Закону № 889, за яким Закон № 3723 втратив чинність, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10-12 Прикінцевих та перехідних положень останнього, унеможливлюється проведення перерахунку пенсії, визначеної відповідно до Закону, у звязку зі зміною заробітної плати державного службовця після 01 травня 2016 року. Крім того, посилання позивача на Постанову КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31 травня 2000 року вважають помилковими, оскільки постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова №1013) скасовано пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000 року №865, яким визначався механізм перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону №3723. Враховуючи те, що Закон №889 не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом №3723, постановою №1013 скасовано пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000 №865, тобто законних підстав для здійснення перерахунку згідно із довідкою від 29 вересня 2011 року № 143, виданою Мелітопольською ОДПІ, яка надана позивачкою разом із заявою, немає. Також представник відповідача вважає, що позивачем пропущений строк для звернення до суду. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Мелітопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 30 вересня 2011 року та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

22 листопада 2016 року ОСОБА_2 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було подано заяву про проведення перерахунку пенсії у відповідності до діючої на час призначення пенсії статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ з розрахунку 90 відсотків, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії, до якої додавалася довідка Мелітопольської ОДПІ від 29.09.2011 року № 143 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». /а.с. 21/

У перерахунку пенсії ОСОБА_2 Мелітопольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено з підстав того, що провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії відповідно до наданої довідки про заробітну плату станом на 01 травня 2016 року немає законних підстав. Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій, а ст. 90 вказаного Закону зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». /а.с. 20/

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної позивачеві з 2011 року за Законом України «Про державну службу» (в редакції чинній на той час) на підставі довідки про заробітну плату від 29.09.2011 року.

У відповідності до Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 1993 року в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пенсія призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, на які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 «Про державну службу», умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» передбачено, що перерахунок пенсії проводиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що надається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, про те, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. ст.ст. 37,37-1 Закону України № 3723-ХІІ (у редакції станом на дату призначення пенсії) з розрахунку 90 % місячного заробітку.

З 16 лютого 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено, що в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, суд вважає положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Між тим, пенсія позивачу призначена в 2009 р., тобто, до внесення змін до Закону України "Про державну службу".

Отже, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому суд вважає, що внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Із викладеного вбачається, що відповідно до ст. 37-1 Закону України «Державну службу» (зі змінами, які набрали чинності з 01.01.2015 року), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно тих осіб, яким пенсія призначається в період дії цієї норми, а при перерахунку пенсії особам, яким пенсія була призначена раніше, має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач був зобов'язаний провести перерахунок пенсії позивачу, на підставі його заяви згідно з довідкою про заробітну у відповідності до ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на момент призначення пенсії, з розрахунку 88% середнього щомісячного (чинного) заробітку відповідної посади.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, а також про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідачем не було доведено належним чином правомірність свого рішення, в той час як позивач довів обґрунтованість позову.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, позивач просив зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 травня 2016 року.

Однак, у відповідності до ч. 4 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Таким чином, враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та додатковими документами 22 листопада 2016 року, перерахунок мав бути проведений, починаючи з 01 грудня 2016 року.

За таких обставин позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме: з 01 грудня 2016 року, а за період з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року в позові слід відмовити.

Згідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині проведення їй перерахунку пенсії у разі подальшого підвищення заробітної плати не підлягають задоволенню, оскільки суд не вправі вирішувати спір на майбутнє.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач від відповідача отримав відповідь 25 листопада 2016 року, а звернувся до суду 29 листопада 2016 року. Тому суд вважає, що позивачем не пропущений місячний строк для звернення до суду із адміністративним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 11, 17-19, 69-71, 94, 158, 159, 161, 162, 163, 167 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (чинного на момент призначення їй пенсії станом на вересень 2011 року).

Зобов'язати Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії з 01 грудня 2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 292 від 06 квітня 2016 року «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», з врахуванням при здійсненні перерахунку «інших виплат», зазначених у довідці від 29 вересня 2011 року № 143, виданою Мелітопольською обєднаною державною податковою інспекцією Запорізької області (у теперішній час Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області), у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90 відсотків заробітної плати, як призначеної довічно, та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частині адміністративного позову - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови або якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.А. Фомін