Справа № 759/13293/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Бєлової Л.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання незаконною постанови, протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, в якому просив визнати незаконною постанову про відкриття виконавчого провадження №52096488, протиправними дії відповідача щодо надсилання копії такої постанови рекомендованим листом без повідомлення, а також зобов'язати відповідача постанови про відкриття виконавчого провадження надсилати у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві перебувало виконавче провадження ВП № 52096488 згідно виконавчого листа № 759/1273/16-а, виданого 24.06.2016 року Святошинським районним судом м.Києва про зобов'язання Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації направити ОСОБА_3 прийняте рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям чи її відмову за його заявою від 04.08.2015 у відповідності до ч.1 ст. 8 та ч. 7 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

21 Листопада 2016 року виконавче провадження ВП № 52096488, в рамках якого позивач оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2016 року та дії державного виконавця, а також просить зобов'язати вчинити певні дії, закінчено згідно постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду, що підтверджується відповідною постановою.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на закінчення виконавчого провадження ВП № 52096488, суд не вбачає підстав для задоволення позову позивача, який стосується дій державного виконавця та його постанови про відкриття такого провадження, у зв'язку з чим такий позов задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені підстави закінчення виконавчого провадження, зокрема, фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи, наявність чинної та не скасованої постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_3 жодним чином не призведе до поновлення, порушених на його погляд, прав, та як наслідок відсутність правових підстав до задоволення таких позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.41,160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Бєлова Л.В.