Справа № 2а-0870/6595/11
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Київ К/800/5402/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівКравцова О.В.
Черпіцької Л.Т.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Запорізька митниця) про визнання протиправними та скасування рішень за касаційною скаргою Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" пред'явило позов до Запорізької митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці щодо митної оцінки товару від 10 березня 2011 року № 112000006/2011/000409/1, від 15 березня 2011 року № 112000006/2011/000442/1;

- визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом за вантажними митними деклараціями (далі - ВМД) від 11 березня 2011 року № 112030000/2011/007099, від 16 березня 2011 року № 112030000/2011/007694.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року, залишеною без зміни ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці щодо митної оцінки товарів від 10 березня 2011 року №112000006/2011/000409/1 та від 15 березня 2011 року №112000006/2011/000442/1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Запорізька митниця подала касаційну скаргу.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" та Компанією "Veraco Intertrading Ltd", Великобританія, 01 січня 2011 року було укладено контракт № ВП.1323.37515.11.06И, за умовами якого продавець зобов'язується поставити товар на умовах DAF - кордон Польщі та України, прикордонні станції Ізов/Хрубешов (Інкотермс-2000), а позивач (покупець) прийняти та оплатити кокс кам'яновугільний доменний, за ціною, визначеною в Специфікації до контракту (325,00 дол. США за 1 тонну).

На виконання зазначеного контракту у лютому 2011 року компанією "Veraco Intertrading Ltd" позивачу було поставлено товар у кількості 1163,738 тонн за ціною 325,00 дол. США за тонну.

З метою митного оформлення товару (кокс грубий доменний кам'яновугільний), який надійшов за контрактом, ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці були подані ВМД від 09 березня 2011 року № 112030000/2011/006851 та від 15 березня 2011 року №112030000/2011/007570.

Митна вартість товару декларантом була визначена відповідно до статей 266, 267 Митного кодексу України в розмірі відповідно до ціни угоди (метод визначення митної вартості №1) у розрахунку кокс грубий доменний кам'яновугільний вартістю 325,00 дол. США за тонну, виходячи з ціни, встановленої сторонами у контракті на умовах поставки DAF, кордон Польщі/України прикордонної станції Ізов, згідно Інокотермс-2000.

На підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до методу визначення митної вартості № 1 ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" були надані наступні документи: контракт

№ ВП. 1323.37515.11.06И від 01 січня 2011 року; ВМД від 09 березня 2011 року №112030000/2011/006851; ВМД від 15 березня 2011 року №112030000/2011/007570; рахунки-фактури від 23 лютого 2011 року № 25, від 24 лютого 2011 року № 26, від 07 березня 2011 року № 31, від 02 березня 2011 року

№ 30, з вартістю коксу грубого кам'яновугільного доменного 325 дол. США за тонну; висновки по контролю якості від 01 березня 2011 року №PGL/TC/DEW/60A/11, від 02 березня 2011 року № PGL/TC/DEW/62A/11, від 11 березня 2011 року №PGL/TC/DEW/77A/11, від 15 березня 2011 року №PGL/TC/DEW/79A/11; сертифікати походження від 26 лютого 2011 року №PL/MF/AE 0032567, від 26 лютого 2011 року №PL/MF/AE 0032568, від 06 березня 2011 року №PL/MF/AE 0032573, від 09 березня 2011 року №PL/MF/AE 0032574; декларація митної вартості ДМВ-1 до ВМД від 09 березня 2011 року №112030000/2011/006851 та до ВМД від 15 березня 2011 року №112030000/2011/007570; інвойси третьої особи від 26 лютого 2011 року

№Р-043/19/2011, від 26 лютого 2011 року № Р-043/20/2011, від 06 березня 2011 року №Р-043/23/2011, від 09 березня 2011 року № Р-043/24/2011; комерційні акти від 26 лютого 2011 року № 1581, № 1586, від 06 березня 2011 року № 1828/2011 та від 09 березня 2011 року № 1907/2011; експортні декларації від 26 лютого 2011 року № MRN 11PL303030E0003369, від 26 лютого 2011 року № MRN 11PL303030E0003377, від 06 березня 2011 року № MRN 11PL303030E0003790, від 09 березня 2011 року № MRN 11PL303030E0003904; висновок ДП "Держзовнішінформ" від 04 березня 2011 року № 7/168; лист технічного відділу ВАТ "Запоріжсталь" від 15 жовтня 2010 року № 9-41/1094950; лист фірми "Veraco Intertrading Ltd" від 23 лютого 2011 року № 37 про відмову надання договору з третіми особами, оскільки ця інформація є комерційною таємницею; технічна специфікація виробника на кокс грубий кам'яновугільний доменний.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару Запорізька митниця для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару зазначила про необхідність подання додаткових документів, а саме: інформацію зовнішньоторговельних організацій про вартість товару та(або) сировини; відповідної бухгалтерської документації (бухгалтерські документи згідно яких товар знято з обліку зі складу відправника товару); договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Також зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Представником позивача на зворотному боці ДМВ було зазначено про неможливість надання вищевказаних документів.

Відповідачем 10 березня 2011 року та 15 березня 2011 року були прийняті рішення № 112000006/2011/000409/1 та № 112000006/2011/000442/1 відповідно. Митну вартість товару визначено за третім методом у розмірі 0,4400 дол. США за одиницю товару.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень стала відмова декларанта від подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, що унеможливило застосування першого методу. При цьому митний орган зазначив, що застосувати другий метод неможливо у зв'язку з відмінністю певних фізичних характеристик товару, а тому при визначенні митної вартості товару застосована наявна у митного органу інформація про вартість операції з подібними товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту є максимально наближеним до нього (цінова база ЄАІС ДМСУ).

З метою пропуску товару через митний кордон України ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" скориговано заявлену митну вартість товару відповідно до вищевказаних рішень шляхом подання нових вантажних митних декларацій.

Частково задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача були в наявності всі документи для визначення митної вартості товарів, які імпортуються, за ціною договору, в той час як митним органом не доведено, що документи, надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із позицією судів першої та апеляційної інстанцій із огляду на наступне.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 259 Митного кодексу України (далі -

МК України), чинного на час виникнення спірних правовідносин, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їхня ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Частиною першою статті 260 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до частини першої статті 264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі статтею 266 цього Кодексу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 267 МК України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті.

Частиною четвертою статті 267 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що зазначені відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен повідомити про це декларантові та надати йому можливість для відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. На вимогу декларанта таке повідомлення здійснюється у письмовій формі.

Пунктом 5 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 (далі - Порядок декларування митної вартості товарів), передбачено, що для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до статті 267 МК України подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 1 (декларація форми ДМВ-1).

Відповідно до пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів визначено, що для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та (або) сировини.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні та належні для цього документи, а митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати, чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем не доведено неможливість застосування першого методу та правомірність застосування третього методу при визначенні митної вартості товарів.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року в адміністративній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування рішень - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії учасникам судового розгляду, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Кравцов О.В.

Черпіцька Л.Т.