Справа № 374/271/16-а
Суддя: Потапенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/271/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м.Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області у складі судді Потапенка А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище, уточненим у подальшому позовом, посилаючись на те, що він у період з 9 жовтня 2006 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 7 листопада 2015 року по 27 січня 2016 року в Національній поліції України.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 35/3В, виданого військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Київській області" від 22 січня 2016 року його визнано непридатним до військової служби в мирний час, діагноз - захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

26 січня 2016 року наказом ГУ НП в Київській області № 22 о/с його звільнено з посади за статтею 77, п.1 пп.2 (через хворобу). 14 квітня 2016 року за результатами медичного огляду, Київською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 йому встановлено ІІ групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 70%, причина втрати професійної працездатності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Правові засади організації та діяльності НП України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в НП України визначає ЗУ "Про Національну поліцію".

Згідно абз. 3 п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених ЗУ "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх спав або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб - у разі встановлення інвалідності ІІ групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи, в порядку та на умовах, визначених КМУ. Отже, ст. 23 ЗУ "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і в тому разі, коли інвалідність настала: в період проходження служби в органах внутрішніх справ; не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби; після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, яким встановлено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги і разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

28 квітня 2016 року позивач звернувся до Головного управління НП в Київській області із заявою про виплату грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності та надав копії всіх необхідних документів, що передбачені Порядком № 850.

Проте, листом від 18 травня 2016 року № 29/Б-275 заступник начальника Головного управління НП в Київській області Ценов Д.М. відмовив йому у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивуючи відмову тим, що на даний час законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач вважає, що відмова відповідача не ґрунтується на нормах законодавства, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Посилаючись на ст. ст. 19 Конституції України, ЗУ "Про Національну поліцію" ЗУ "Про міліцію", постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", позивач просив визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Київській області у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: на 14 квітня 2016 року.

17 січня 2017 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшло заперечення третьої особи - Міністерства внутрішніх справ України, у якому зазначено, що вказані позовні вимоги виходять за межі їхніх повноважень, у зв'язку з чим просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

8 лютого 2017 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшло заперечення ГУ НП в Київській області, у якому представник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ НП в Київській області, указуючи на те, що ГУ НП у Київській області не вправі здійснювати нарахування та виплату грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при проходженні служби в органах внутрішніх справ. Вказаний орган здійснює виплату лише працівникам поліції.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неприбуття не повідомив, на уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 письмових заперечень не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 9 жовтня 2006 року по 6 листопада 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ, з 7 листопада 2015 року по 27 січня 2016 року перебував на службі в органах Національної поліції України (а.с.8, 9).

26 січня 2016 року позивач був звільнений з посади наказом ГУ НП в Київській області № 22 о/с за статтею 77 п.1 пп.2 (через хворобу) (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 35/3В, виданого військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Київській області" від 22 січня 2016 року, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, діагноз - захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС (а.с.11).

На підставі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 14 квітня 2016 року, виданою обласною медико -соціальною експертною комісією № 2 КЗ КОР "Обласне бюро МСЕ", стосовно ОСОБА_1, визначено, що ступінь втрати професійної працездатності складає 70%. Причина втрати професійної працездатності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС. Дата встановлення страхового випадку - 22 січня 2016 року (свідоцтво про хворобу № 35/3В (а.с.12).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 14 квітня 2016 року, ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності з 14 квітня 2016 року. Причина інвалідності- захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС (а.с.1).

Частиною 6 статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок №850).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 врегульовано, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 11 Порядку № 850 встановлено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Відповідно до абзацу третього пункту 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Аналіз наведених норм законодавства, дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

Суд звертає увагу, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 641 "Про утворення Національної поліції України" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Також суд враховує, що відповідно до частини 4 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Як зазначалось вище, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ.

За таких обставин, дії Головного управління Національної поліції у Київській області щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

До такої ж правової позиції дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у справах: № 757/13097/16-а, ухвала суду від 20 вересня 2016 року; № 825/1394/16, постанова суду від 13 жовтня 2016 року; № 810/2446/16, постанова суду від 24 листопада 2016 року (а.с.41-47).

На виконання вказаних положень позивач подав заяву про виплату одноразової грошової допомоги та відповідні документи за останнім місцем проходження своєї служби (а.с. 13).

Головне управління Національної поліції у Київській області направило позивачу лист № 29/Б-285 від 18 травня 2016 року, яким відмовили ОСОБА_1 у вирішенні питання про призначення допомоги, через відсутність правових підстав (а.с. 14).

Оскільки позивачем дотримано порядок подання документів для призначення грошової допомоги, визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 850, цією постановою визначається порядок виплати грошової допомоги працівнику міліції, а не поліцейському, у ній чітко прописано подання документів за останнім місцем служби, яким є у даному випадку Головне управління Національної поліції у м. Києві, то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та зобов'язання відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснити дії щодо нарахування та виплати грошової допомоги позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", та ст. 2, 9, 69-71, 89, 94, 97, 163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління національної поліції у Київській області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: на 14 квітня 2016 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Згідно з ч. 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: