Справа № 806/2885/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м.Житомир справа № 806/2885/16

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання надати інформацію,

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації (публічної інформації) - копію засвідчених печаткою та посадовою особою відомостей про доходи, майно, витрати (засвідчену копію декларації з дозволеними відомостями) співробітника поліції ОСОБА_4; зобовязати відповідача надати інформацію (публічну інформацію) копію засвідчених печаткою та посадовою особою відомостей про доходи, майно, витрати (засвідчену копію декларації з дозволеними відомостями) співробітника поліції ОСОБА_4. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що 21.11.16 він звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із запитом і просив надати копію засвідчених печаткою та посадовою особою відомостей про доходи, майно, витрати (засвідчену копію декларації з дозволеними відомостями) співробітника поліції ОСОБА_4. Відповідач запитувану інформацію не надає та, на думку позивача, діє неправомірно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, посилаючись на мотиви наведені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав указаних у письмових запереченнях.

Третя особа до суду не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений. Подав заперечення на адміністративний позов, у яких просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Установлено, що 21 листопада 2016 року ОСОБА_5 сформовано та направлено до розпорядника інформації Головного управління Національної поліції в Житомирській області запит на отримання публічної інформації, адресований Начальнику Управління ОСОБА_6. У цьому запиті позивач просив надати копію засвідчених печаткою та посадовою особою відомостей про доходи, майно, витрати (засвідчену копію декларації з дозволеними відомостями) співробітника ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4.

Як свідчать матеріали справи вказаний запит отримано відповідачем 30 листопада 2016 року та зареєстровано за номером 563зд.

Листом від 01 грудня 2016 року № 1156/18/01-2016 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області повідомлено ОСОБА_3, що його запит розглянуто та проінформовано про те, що листом від 17.11.2016 № 1113/18/01-2016 йому направлено декларацію з дозволеними відомостями співробітника поліції ОСОБА_4 Одночасно вказано, що оригінал декларації з дозволеними відомостями оприлюднений на офіційному сайті (https://public.nazk.gov.ua) до якого є вільний доступ та яка знаходиться у володінні Національного агентства з питань запобігання корупції.

Відповідь направлено на адресу запитувача 02 грудня 2016 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом ураховано таке.

В розумінні частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (у редакції, чинній на момент виникнення спору, далі Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до статті 4 Закону, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону, розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Випадки в яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту наведено у частині першій статті 22 Закону.

В силу приписів указаної норми, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

У контексті наведеного суд відмічає, що приписи Закону не містять окремого порядку чи дозволу не розглядати розпорядником інформації повторні запити на інформацію до одного і того ж органу від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо за результатами розгляду першого або попереднього запиту надано повну відповідь.

Таким чином, розпорядник інформації повинен надавати відповідь, з додержанням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", на кожен запит запитувача незалежно від того чи попередньо надавалася ідентична чи схожа інформація.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 01.12.16 № 1156/18/01-2016 Головне управління Національної поліції в Житомирській області на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_3 повідомило, що листом від 17.11.2016 № 1113/18/01-2016 йому направлено декларацію з дозволеними відомостями співробітника поліції ОСОБА_4

Поряд з цим, судом з'ясовано, що листом від 17.11.2016 № 1113/18/01-2016 відповідач направив ОСОБА_3 копію декларації з дозволеними відомостями на 4-х аркушах на виконання судових рішень в справі № 806/1458/16.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що повної інформації за запитом позивача від 21.11.16 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області у відповіді від 01.12.16 фактично надано не було.

Разом з цим суд ураховує, що відповідно до частини другої статті 22 Закону, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Отже, ненадання запитувачу інформації з тієї підстави, що оригінал декларації з дозволеними відомостями оприлюднений на офіційному сайті (https://public.nazk.gov.ua) до якого є вільний доступ та яка знаходиться у володінні Національного агентства з питань запобігання корупції є порушенням вимог Закону.

Щодо необхідності надання Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області відомостей про доходи, майно, витрати (засвідчену копію декларації з дозволеними відомостями) співробітника поліції ОСОБА_4 за 2015 рік.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 зазначеного Закону). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (ч. 1 ст. 6 Закону).

Нормами статті 6 Закону визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації.

Згідно зі ч. 6 ст. 6 Закону, не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

Відповідно до підпункту "з" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Згідно зі пунктом 2 розділу ХІІІ Закону України "Про запобігання корупції", до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, субєкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

В силу приписів частини 1 статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" декларація за звітний 2015 рік заповнювалася і подавалася особами, зазначеними у пункті 1 і підпункті а пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», (у тому числі поліцейськими) за місцем роботи до відділу кадрів.

Абзацом четвертим частини першої статті 47 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження обєктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться обєкт), є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Таким чином, інформація, що міститься в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 Закону України "Про запобігання корупції", не є конфіденційною інформацією.

Наведене відповідає роз'ясненню Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладеному у п. 5.9 постанови від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру працівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області (Управління МВС України в Житомирській області) ОСОБА_4 за 2015 рік не є інформацією з обмеженим доступом. Така інформація була подана поліцейським до відділу кадрів за місцем роботи, відтак саме відповідач є розпорядником визначеної інформації.

Отож, твердження представника відповідача про те, що розпорядником запитуваної позивачем інформації є Національне агентство з питань запобігання корупції, а не Головне управління Національної поліції в Житомирській області є безпідставними.

Водночас суд відмічає, що частиною 7 статті 6 Закону визначено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що сама по собі декларація працівника поліції надана бути не може, оскільки вона, крім відкритої інформації декларанта, також містить інформацію з обмеженим доступом, а саме відомості зазначені в абзаці четвертому частини першої статті 47 Закону України "Про запобігання корупції".

Належною формою надання відповіді на запит позивача про надання публічної інформації в дану випадку є надання інформації щодо поліцейського, яка міститься в його декларації, крім тієї, що зазначена в абзаці 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про запобігання корупції".

Подібна думка неодноразово була викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України, зокрема від 09 листопада 2016 року та 23 січня 2017 року (справи №№ 806/602/16, 814/326/16 відповідно), та узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, наведеною в постановах від 21 червня та 08 листопада 2016 року (справи № 826/14553/13-а і № 299/14553/13-а відповідно).

Стосовно доводів позивача та його представника, що відомості про доходи, майно, витрати мають бути засвідчені печаткою та посадовою особою відповідача шляхом надання засвідченої копії декларації з дозволеними відомостями співробітника поліції ОСОБА_4, то суд констатує, що положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" не вимагають від розпорядника завіряти копії документа, що надаються у відповідь на інформаційний запит.

Втім, розпорядник інформації зобов'язаний надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Аналогічного висновку дійшов Пленуму Вищого адміністративного суду України в постанові від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" (п. 10.2).

Підсумовуючи зазначене, а також з метою реалізації права позивача на доступ до публічної інформації, суд визнає неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання повної інформації за запитом ОСОБА_3 від 21.11.2016 та зобов'язує відповідача надати ОСОБА_3 повну інформацію на запит від 21.11.16, а саме відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік працівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4, за виключенням відомостей щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання та реєстрації декларанта та осіб щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є частково обґрунтованими.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання повної інформації за запитом ОСОБА_3 від 21.11.2016.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_3 повну інформацію на запит від 21.11.16, а саме відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік працівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4, за виключенням відомостей щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання та реєстрації декларанта.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 13 лютого 2017 р.