Справа № 818/126/17
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 р. Справа №818/126/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелети С.М., суддів Шаповал М.М., Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач, ДКС України), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Конотопського міськрайонного суду № 6-а/577/114/13 577/4674/13-а від 16.09.2013 року; зобовязати відповідача негайно перерахувати на рахунок ОСОБА_2 кошти по відповідному виконавчому документу, нарахувати та сплатити компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за весь час прострочення з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми; зобовязати відповідача подати звіт про виконання рішення Конотопського міськрайонного суду № 6-а/577/114/13 577/4674/13-а від 16.09.2013 року; за результатами розгляду поданого звіту постановити ухвалу про накладення штрафу на керівника Державної казначейської служби України в розмірі 300 мінімальних заробітних плат; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 половину суми накладеного штрафу та зобовязати Державну казначейську службу України сплатити вказану в судовому рішенні суму.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно не виконує рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі № 6-а/577/114/13 577/4674/13-а від 16.09.2013 року, в зв'язку із чим просить суд зобовязати відповідача перерахувати кошти по зазначеному рішенню суду із врахуванням компенсаційних виплат.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених в письмовому запереченні та зазначила, що на виконанні у казначействі за бюджетною програмою "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" дійсно знаходиться виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом по справі № 6-а/577/114/13 (577/4674/13-а) про стягнення коштів у сумі 3210,00 грн. на користь позивача. Вказаний виконавчий лист взято на облік в органах казначейства з 05.11.2013 року. При цьому, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється казначейством за черговістю надходження таких рішень. Станом на 14.02.2017 року виконавчий лист перебуває в черзі під № 4402 (сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше - 73274642,85 грн.). Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" для задоволення вказаних потреб на 2017 рік передбачено 500,00 млн. грн. Лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчого листа ОСОБА_2 казначейство зможе здійснити заходи щодо перерахування коштів по справі № 6-а/577/114/13 (577/4674/13-а) на користь позивача, оскільки виконання рішення поза чергою є неможливим адже будуть порушені права осіб, які подали виконавчі листи до казначейства раніше, ніж позивач. Також, законодавством України не передбачено будь-яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконанні виконавчих документів у таких категоріях справ.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що на виконання постанови колегії суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області від 08.02.2013 року по справі № 2-2775/2010 Конотопське міське управління праці та соціального захисту населення здійснило перерахунок недоплаченої ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги як дружині померлого інваліда війни за 2010 рік. Нарахована заборгованість в сумі 3210,00 грн.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2013 року по справі № 577/4674/13-а (провадження № 6-а/577/114/13) змінено спосіб та порядок виконання постанови колегії суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області від 08.02.2013 року по справі № 2-2775/2010 щодо зобов'язання Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення здійснити ОСОБА_2 виплату суми недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як дружині померлого інваліда війни за 2010 рік відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Стягнути з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_2 нараховану, але недоплачену щорічну разову грошову допомогу як дружині померлого інваліда війни за 2010 рік у розмірі 3210,00 грн. (а.с.7).

01.11.2013 року, на виконання ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2013 року, позивачу видано виконавчий лист (а.с.8).

За інформацією головного управління Державної казначейської служби України Сумської області (лист від 12.11.2013 року № 18-37/1302-8399) виконавчий лист від 01.11.2013 року направлено до Державної казначейської служби України (а.с.10).

Однак, на момент розгляду справи, ухвала Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2013 року та виконавчий лист від 01.11.2013 року по справі № 577/4674/13-а залишаються не виконаними більше трьох років.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Порядок виконання рішень судів та інших органів визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Процедура стягнення коштів державного та місцевих бюджетів врегульована Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зазначити, що статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "Гасан і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод"). У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини Гордєєви і Гурбик проти України від 17 січня 2006 року зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років здійснити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі по справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005 року), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання протягом тривалого часу рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області є протиправною, в звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 16.09.2013 року № 577/4674/13-а (провадження № 6-а/577/114/13) визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача негайно перерахувати на рахунок ОСОБА_2 кошти по відповідному виконавчому документу, нарахувати та сплатити компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за весь час прострочення з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Суд зазначає, що така компенсація виплачується разом із виплатою основної суми коштів за рішенням суду, а тому розрахунок трьох відсотків річних від несплаченої суми проводиться в момент нарахування основної суми боргу.

Враховуючи те, що компенсаційні виплати повинні бути перераховані на рахунок позивача одночасно із виплатою основної частини боргу, а сума коштів за виконавчим листом не виплачена позивачу на час розгляду справи в суді, позовні вимоги в цій частині є передчасними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того суд відмовляє в задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині зобовязання відповідача подати звіт про виконання рішення Конотопського міськрайонного суду № 6-а/577/114/13 577/4674/13-а від 16.09.2013 року, за результатами розгляду поданого звіту постановити ухвалу про накладення штрафу на керівника Державної казначейської служби України в розмірі 300 мінімальних заробітних плат та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 половини суми накладеного штрафу.

Стаття 267 Кодексу адміністративного судочинства України визначає повноваження суду щодо контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Норма частини першої вказаної статті надає суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Оскільки позивач просить зобовязати ДКС України подати звіт про виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі № 577/4674/13-а, повноваження судового контролю щодо виконання рішення по справі № 577/4674/13-а належать суду, який ухвалив рішення - Конотопському міськрайонному суду Сумської області. Таким чином у Сумського окружного адміністративного суду відсутні повноваження щодо судового контролю за виконанням судового рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області по справі № 577/4674/13-а.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2013р. по справі № 577/4674/13-а, провадження №6А/577/114/13.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 17.02.2017 року.

Головуючий суддя С.М. Гелета

Судді М.М. Шаповал

ОСОБА_3