Справа № 810/912/16
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року 810/912/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання - Сіренко Ю.П., за участю представників позивача,представника відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" з позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.09.2015 № та № .

У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «СП «Агропроммаш» за грудень 2014 р.

На підставі висновків, зроблених за наслідками перевірки ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Вказує, що ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" не погоджується з висновками Акту перевірки та вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання та прийняв рішення, що суперечить законодавству та виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених законами України.

У судових засіданнях представники позивача підтвердили обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач - ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. У обґрунтування своєї правової позиції вказує, що працівниками податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «СП «Агропроммаш» за період грудень 2014 р., за результатами якої складено акт перевірки.

На підставі висновків акту перевірки, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «СП «Агропроммаш» за період грудень 2014 р. За результатами перевірки складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 272 від 20.08.2015 р. (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185 та п.188.1 ст.188,п.198.2, п.198.3. п.198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету (р.25 Декларації) за грудень 2014 р. на суму 346383,00 грн.;

п.п.139.1.9 п.139.1 ст139, п.138.1 п.п.138.5.1 п.138.5 ст.138 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 311745,00 грн., в т.ч по періодах: 2014 р. на суму - 311745,00 грн.

На підставі висновків акту, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 14.09.2015 № на суму 346383,00 грн. та № на суму 311745,00 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суд вважає за необхідне вказати наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов Договору купівлі-продажу № 26 від 25.12.2014, 29.12.2014 ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" отримано від ТОВ «СП «Агропроммаш» 740 т кукурудзи (далі-товар) за видатковою накладною №Р 1-0000098, в результаті чого було отримано податкову накладну № 23 від 29.12.2014, яку в подальшому було відображено в податковій декларації за період грудень 2014 року та включено до податкового кредиту.

Відповідач вказує, що до перевірки не надано товарно-транспортні накладні (далі - ТТН), а отже не підтверджено реальність здійснення перевезення між позивачем та ТОВ «СП «АГРОПРОММАШ».

Однак судом встановлено, що ТТН наявні у позивача, та не були надані до перевірки лише з причин того, що відповідач здійснював перевірку та вимагав документи лише за грудень 2014 року, а перевезення товару та відповідне оформлення ТТН здійснювалося у 2015 році. Будь-яких запитів з приводу надання документів не надходило.

Відповідно до п. 4.2. Договору №26 від 25.12.2014, у вартість Товару включено оплату за зберігання та транспортування. У зв'язку з даним пунктом, Товар знаходився на відповідальному зберіганні на складах ТОВ «СП «Агропроммаш».

Судом встановлено, що починаючи з січня місяця 2015 року позивач почав здійснювати подальший продаж товару і складу ТОВ «СП Агропроммаш», зокрема таким контрагентам, як ТОВ «ТЕРРА КОТТА», ТОВ «Агроконтраст», ОСОБА_1, ТОВ «Замбар-2012», які здійснювали самовивіз товару.

03 березня 2015 року Позивачем укладено контракт №P150303-FC-2 з нерезидентом « SPIKE TRADE LP», відповідно до умов якого місцем поставки є Миколаївський морський порт. Оскільки умовами вищевказаного контракту було передбачено можливість поставки Товару як автомобільним так і залізничним транспортом, позивачем було прийнято рішення, що більш доцільним буде поставка залізничним транспортом. У зв'язку з чим виникла необхідність пошуку контрагентів, що надають послуги перевезення залізничним транспортом.

Судом встановлено, що 03.03.2015 позивачем укладено Договір складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відгрузки зерна №11/1/1 з ТОВ «Бородянське XПП», оскільки останнє мало засоби та можливості навантаження Товару у вагони. З 04 березня по 05 березня 2015 року ТОВ «СП «Агропроммаш» здійснювало перевезення залишку Товару на зерновий склад ТОВ «Бородянське XПП», згідно п. 4.2. Договору №26 від 25.12.2014.

04.03.2015 позивач уклав Договір на транспортно- експедиційне обслуговування №040315/431-е/2 з ТОВ «КОМПАНІЯ «МЕЛАГРЕЙН», відповідно до якого ТОВ «КОМПАНІЯ «МЕЛАГРЕЙН» приймає на себе зобов'язання зі здійснення транспортно-експедиційного обслуговування вантажу. Згідно Додатку № 1 до Договору №040315/413-е/2 від 04.03.2015, станція відправлення - Бородянка П-Зах., станція призначення - Миколаїв-Вантажний (експ.). Перевезення Товару здійснювалося з 06 березня по 09 березня 2015 року. Відповідно до відмітки митного органу 21 березня 2015 року Товар відправлено Покупцеві.

Таким чином суд вважає, висновок відповідача щодо відсутності товарно- транспортних накладних у грудні 2014 року, приймати рішення про нереальність здійснення перевезення між Позивачем та ТОВ «СП «АГРОПРОММАШ» необґрунтованим .

В акті також зазначено, що для перевірки не надано карантинний сертифікат для посвідчення якості кукурудзи. Однак, у відповідності до ст. 29 Закону України «Про карантин рослин» від 30.06.93 p. № 3348-ХІІ, об'єкти регулювання (будь-яка рослина, продукт рослинного походження, місце зберігання, упаковка, засоби перевезення, контейнери ґрунт та будь-як інші організми, об'єкти або матеріали, здатні переносити чи поширювати регульовані шкідливі організми) переміщуються територією України за наявності карантинного сертифіката у випадках:

-транспортування імпортованих об'єктів регулювання, які зберігалися, перепаковувалися, розділялися на частини, змішувалися з іншими вантажами;

- вивезення або ввезення об'єктів регулювання у карантинну зону.

Виходячи з вищевикладеного підстав для отримання карантинного сертифікату в обов'язковому порядку у взаємовідносинах між Позивачем та ТОВ «СП «АГРОПРОММАШ» не було.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Разом з тим, в акті не міститься висновків стосовно невідповідності наданих для перевірки бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в свою чергу податкові накладні відповідають вимогам, визначеним п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Звертаємо увагу на те, що всі укладені договори між сторонами є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом або рішенням суду, що набрало законної сили.

Окрім того, право на податковий кредит не може ставитися у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що податкове законодавство містить єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника ПДВ належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Таким чином, суми ПДВ, що були віднесені позивачем до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаними його контрагентом на підставі ст. 201 ПК України, є правомірними.

За таких обставин суд вважає, що вищевказаний договір є реальним, який спрямовувався сторонами на досягнення економічного ефекту.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV первинний документ - документ, який містить відомості господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що вищевказаний контрагент позивача зареєстрований як юридична особи та на момент укладення та виконання господарських договорів товариство мало правоздатності та дієздатності.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає зокрема у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Підпунктом 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу валових витрат витрати на потреби, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, у тому числі на фінансування особистих потреб фізичних осіб, за винятком виплат, передбачених статтями 142 і 143 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених нормами цього розділу.

Отже, висновок податкового органу про заниження позивачем суми ПДВ, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету (р.25 Декларації) за грудень 2014 р. на суму 346383,00 грн. та заниження податок на прибуток на загальну суму 311745,00 грн., в т.ч по періодах: 2014 р. на суму - 311745,00 грн., є необґрунтованим, а податкові повідомлення-рішення від 14.09.2015 № та № винесено протиправно, а тому мають бути скасовані.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 12339,90 грн. згідно платіжного доручення від 10.03.2016 №264.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 12339,90 грн. підлягають стягненню з Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до положень статті 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 69, 70, 71, 72, 94, 158-163, 167, 2442 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 14.09.2015 № .

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 14.09.2015 № .

4. Стягнути судовий збір у розмірі 12339 (дванадцять тисяч триста тридцять дев'ять грн.) 90 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Промтехцентр" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 06 лютого 2017 р.