Справа № 490/10879/16-а
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2017 року

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Баландіній В.Є.,

за участю представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання дій неправомірними та зобов`язання виплатити грошову компенсацію, -

В С Т А Н О В И В :
11 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати виплатити грошову компенсацію у розмірі 6 577 грн., 00 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що є інвалідом 2 групи та на п.1, п.3, ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» та має право на безоплатне позачергове санаторно-курортне лікування з компенсацією вартості проїзду. За бажанням має право замість путівки до санаторію один раз на два роки одержувати грошову компенсацію в розмірі середньої вартості путівки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 , яке видано Миколаївським обласним комісаріатом 19. 06. 2006 року.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни.

Позивач у 2016 році звернувся у Фонд соціального захисту інвалідів Миколаївської області з проханням виплатити йому грошову компенсацію вартості санітарно-курортного лікування. В квітні 2016 року через Державну Казначейську службу ОСОБА_1 було перераховано на розрахунковий рахунок «Ощадбанку» 400 грн.

Позивач з вказаним розміром виплаченої грошової компенсації не погоджується, зазначивши, що відповідно до ( ІНТЕРНЕТ-САЙТ Міністерства оборони України) середня вартість санітарно-курортного лікування інвалідів складає 6 977 грн., 00 коп.

14.06.2016 року через Заводську районну юридичну консультацію м. Миколаєва за допомогою адвокатського запиту, позивач отримав лист Миколаївського обласного Фонду соціального захисту інвалідів №02-107/1556 в якому йому було відмовлено у виплаті дійсної вартості грошової компенсації на санітарно-курортне лікування.

Фонд соціального захисту населення свою відмову обґрунтував тим, що відповідно до п.3, ч.1, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги на безоплатне позачергове забезпечення санаторно-курортним лікуванням, пільги з компенсації вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад або одержання замість путівки грошової компенсації.

Відповідно до положень с. 13 цього Закону, порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України.
Інваліди війни забезпечуються путівками відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, соціального захисту населення, захисту державного кордону, та іншими органами за місцем перебування інваліда на обліку або за місцем його роботи.
За бажанням інвалідів замість путівки на санаторно-курортне лікування вони можуть один раз на два роки одержувати грошову компенсацію: інваліди війни I-II груп - у розмірі середньої вартості путівки, інваліди війни III групи - у розмірі 75 процентів середньої вартості путівки. Грошова компенсація надається незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань;
Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування та грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ від 17 червня 2004 року, а саме п.2 Порядку №785 грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки виплачується інвалідам війни та інвалідам, зазначеним у статті 6-2 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про надання путівки або виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом двох років не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних показань.

Відповідно до п. 7, 11 цього Порядку, середню вартість санаторно-курортної путівки визначає Мінсоцполітики за поданням Фонду соціального захисту інвалідів та погодженням з Мінфіном щороку в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України про Державний бюджет на поточний рік. Пункт 7 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 969 від 25.11.2015 Витрати, пов`язані з виплатою грошової компенсації, покриваються за рахунок коштів державного бюджету в межах видатків, передбачених Мінсоцполітики на зазначену мету.
Відповідно до п.1.1. Порядку планування та здійснення видатків на виплату грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та транспортне обслуговування та грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування окремим категоріям інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України 26.11.2001 року за №988/6179 (Порядок №422), цим нормативно-правовим актом, в тому числі, визначено механізм планування та здійснення видатків на виплату грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування інвалідів з числа осіб, на яких поширюється дія п. 2, ч.2, ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і пенсії яким призначені відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктами 2.1., 2.6., 2.8. Порядку №422 визначено, що загальний обсяг бюджетних коштів, необхідних для виплати в бюджетному році грошових компенсацій інвалідам, визначених пунктом 1.1 цього Порядку, здійснюється на підставі письмових заявок, які щорічно подаються виконавчій дирекції Фонду Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (щодо пенсіонерів військ цивільної оборони), Службою безпеки України ( в т.ч.- щодо пенсіонерів Управління державної охорони України та пенсіонерів Прикордонних військ України), Державною податковою адміністрацією України (щодо пенсіонерів органів податкової міліції), Державним департаментом України з питань виконання покарань. Виконавча дирекція Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі відповідно до Порядку касового виконання державного бюджету за видатками. Відділення Фонду на підставі заявок, поданих відповідними органами (військовими комісаріатами, управліннями, тощо), міністерств та центральних органів виконавчої влади, які здійснюють облік та призначення пенсії інвалідам з числа осіб, визначених п. 1.1. цього Порядку, готують реєстри на виплату грошових компенсацій цим інвалідам. Сформовані реєстри відділення Фонду направляють відповідним відділенням Ощадного банку України.

Відповідно до п.1 наказу Міністерства соціальної політики України №226 від 09.03.2016 року «Про встановлення середньої вартості санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості санаторно-курортного лікування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №390/28520 15 березня 2016 року (котрий застосовується з 01.01.2016 року) середня вартість санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації інвалідам 1 та 2 групи замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» становить 400 грн., 00 коп.

12.04.2016 року до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від Миколаївського обласного військового комісаріату надійшов список інвалідів з числа пенсіонерів Міністерства оборони України в кількості 19 осіб, на загальну суму 7100 грн., 00 коп. для перерахування у квітні 2016 року грошової компенсації за невикористану санаторно-курортну путівку у 2014-2015 роках.

Було встановлено, що у поданому списку був зазначений позивач ОСОБА_1 , якому відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики України №226 від 09.03.2016 року передбачається грошова компенсація в розмірі 400 грн., 00 коп.

12.04.2016 року платіжним дорученням №64 обласним відділенням Фонду через Державну казначейську службу, були перераховані кошти в розмірі 7100 грн., 00 коп. до різних територіальних без балансових відділень АТ «Ощадбанк» на адресні рахунки інвалідів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 визначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір компенсації : Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закон України «Про державний бюджет України на 2016 рік», яким середня вартість санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації інвалідам 1 та 2 групи замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування в межах обсягу бюджетних коштів, становить 400 грн., 00 коп.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні №3-рп від 25 січня 2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, слід застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином суд вважає, що Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів виконало всі грошові зобов`язання у відповідності з чинним законодавством, норми якого детально вказані вище, перед інвалідом ОСОБА_1 . Саме тому, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання дій неправомірними та зобов`язання виплатити грошову компенсацію задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання дій неправомірними та зобов`язання виплатити грошову компенсацію відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом двох днів з дня її проголошення.

Суддя О.А.Гуденко