Справа № 808/3869/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року (15 год. 33 хв.)Справа № 808/3869/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
16 грудня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання по виконавчому провадженню №52944128 від 23 листопада 2016 року.

- зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, до складу якого входить Відділ примусового виконання рішень, прийняти до виконання та відрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 21 листопада 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 листопада 2016 року позивачем подано заяву до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з проханням прийняти до виконання та відрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 21 листопада 2016 року. Однак 07 грудня 2016 року поштою отримав повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевої В.М. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ВП №52944128 від 23 листопада 2016 року на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення. Позивач вважає, що державним виконавцем при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ВП №52944128 від 23 листопада 2016 року грубо порушені норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №515/5.

Позивач в судове засідання не прибув, 31 січня 2017 року через канцелярію суду подав клопотання в якому просить суд розглянути адміністративну справу без його участі.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях від 30 січня 2017 року (вих. 1102-08-03.4), відповідно до яких зазначає, що 23 листопада 2016 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Таким чином виконавчий документ пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали судом встановлені наступні обставини.

21 листопада 2016 року позивачем отриманий виконавчий лист Запорізького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №808/1854/16 від 15 вересня 2016 року, яким:

- визнані протиправними дії Військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військової частини НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) щодо припинення виплат ОСОБА_1 грошового забезпечення з квітня 2015 року;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) зробити перерахунок сум грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з грудня 2014 року по березень 2015 року включно, за займаною посадою начальника інженерної служби згідно штатного розкладу;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) нарахувати га виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення та інші виплати за займаною посадою начальника інженерної служби згідно штатного розкладу починаючи з квітня 2015 року по день фактичного виключення зі списків особового складу;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразові додаткові види грошового забезпечення;

- зобов`язано Військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) надати ОСОБА_1 грошовий атестат (або довідку про розмір грошового забезпечення), довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;

- зобов`язано Військову частину полова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, розпорядника бюджетних коштів Військову частину НОМЕР_2 (56 окрема мотопіхотна бригада) видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу з відповідним розрахунком вислуги років у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу та внести відповідні зміни до Особової справи.

21 листопада 2016 року позивачем подано заяву до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з проханням прийняти до виконання та відрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі №808/1854/16, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 21 листопада 2016 року.

07 грудня 2016 року поштою позивач отримав повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевої В.М. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ВП №52944128 від 23 листопада 2016 року на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

Не погоджуючись з таким рішенням Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись Конституцією України, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано визнання протиправними рішень, дій та зобов`язання вчинити певні дії суб`єкта владних повноважень, Запорізький окружний адміністративний суд досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність рішень та дій відповідача чинному законодавству та необхідність зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинювати дії з метою відновлення ймовірно порушених прав позивача.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень N 512/5 органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

За вимогами пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5:

- відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

- відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №2498/5 (номер за ЄДРВП:52944128) та виконавчого листа №808/1854/16 боржником є Військова частина польова пошта В0131 Міністерства оборони України.

Функції, склад Збройних Сил України, правові засади їх організації, діяльності, дислокації, керівництва та управління ними визначає Закон України «Про Збройні Сили України» № 1934-XII від 06 грудня 1991 року.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Збройні Сили України мають таку загальну структуру:

Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління;

Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України як орган управління міжвидовими та міжвідомчими угрупованнями військ (сил).

види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;

з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України;

окремий рід військ - Високомобільні десантні війська Збройних Сил України;

окремий рід сил - Сили спеціальних операцій Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Позивач вказує на те, що обидві військові частини - в/ч пп ВО131 (23 ОМБ) та НОМЕР_2 (56 ОМБр) - входять до складу Сухопутних військ Збройних Сил України та підпорядковуються Міністерству оборони України.

Суд звертає увагу на те, що Військова частина польова пошта В0131 Міністерства оборони України не є, а ні територіальним органом центрального органу виконавчої влади, а ні територіальним підрозділом органів державної влади.

За правилами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Разом з тим, суд зазначає, що Військова частина польова пошта В0131 Міністерства оборони України розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Обільне, Військове містечко.

За правилами частини 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Отже, позивача для реалізації свого права на пред`явлення виконавчого документу до виконання необхідно звернутися до органу державної виконавчої служби за місцем знаходження боржника.

Таким чином, відповідачем було правомірно прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ВП №52944128 від 23 листопада 2016 року на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що пред`явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов