Справа № 360/1869/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/1869/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Міланіч А.М.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Бородянського районного суду Київської області від 22.11.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмови в оформленні та видачі посвідчення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Бородянського районного суду Київської області з адміністративним позовом про:

визнання протиправними дій УПСЗН Бородянської РДА щодо відмови у видачі посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС 1 категорії і зобов'язання прийняти документи та внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії;

зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА надати статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 22.11.2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка звернулась до УПСЗН Бородянської райдержадміністрації щодо підготовки подання для оформлення їй посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, однак, відповідач своїм листом № 3780/08 від 26 серпня 2016 року повідомив їй про те, що з 01 січня 2015 (з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ) згідно листа-розяснення Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації від 23 січня 2015 №05-49-143 Департаментом не приймаються подання райдержадміністрацій та міськвиконкомів для оформлення громадянам посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (а.с.10-12).

Апеляційна скарга мотивована тим, що був прийнятий Закон України №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», на підставі якого виключений абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоактивного контролю (закон набрав чинності з 01.01.2015 року). При цьому зазначено, що довідка МСЕК про встановлення позивачці групи інвалідності , пов'язаної з впливом аварії на ЧАЕС, видана після 01.01.2015 року.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність дій відповідачів, з чим апеляційна інстанція не може не погодитися, з огляду на слідуюче.

ОСОБА_2 має посвідчення, згідно якого вона має статус громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного конторолю (категорія 4) (а.с.7,36).

06 листопада 2015 року позивачку визнано інвалідом другої групи довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0512428 (а.с.8-9).

Статтею 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: …4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

Той факт, що апелянтка проживала на території зони посиленого посиленного радіологічного конторолю не спростовано апелянтом та підтверджується матеріалами справи і самим відповідачем - видачею відповідного посвідчення.

За ст. 65 вказаного Закону посвідчення … та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Виключення із територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи зони посиленого радіоактивного контролю жодним чином не спростовує факту проживання у цій зоні позивачки станом на 1 січня 1993 року. Більш того, як зазначалося вище захворювання, виявлені у позивачки, пов'язані з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, а тому вона безумовно потребує соціального захисту, як така, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вказана правова норма визначає критерії для оцінювання дій та рішень суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, а тому суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи будь-яке рішення та вчиняючи будь-які дії. А оскільки дотримання всіх критеріїв свідчить про якість та природу прийнятих рішень та вчинених дій, то недотримання хоча б одного з них тягне наслідком визнання їх протиправними та необґрунтованими.

Оскільки позивачкою надано всі документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій УПСЗН щодо не прийняття документів ОСОБА_2 про видачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В свою чергу, враховуючи, що вимоги про зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 є втручанням в дискреційні повноваження Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Така правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2016 року у справі № К/800/35280/15.

Разом з тим, протиправність дій відповідача призвела до порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких мають бути спрямовані ці дії, а тому з метою належного захисту порушеного права позивачки та його відновлення, судова колегія приходить до однозначного висновку про необхідність зобов'язання відповідача розглянути внесене на виконання даного судового рішення подання щодо оформлення та видачі ОСОБА_2 спірного посвідчення, з врахуванням при цьому висновків даного судового рішення. При цьому, відповідачу варто врахувати приписи ст. 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дій зокрема, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та не довів правомірність своєї відмови у розгляді питання щодо видачі спірного посвідчення.

Оцінивши в сукупності встановлені апеляційною інстанцією обставини у справі, дослідивши апеляційну скаргу, проаналізувавши доводи сторін у справі, їх пояснення та заперечення, а також нормативно-правові акти, якими регулюються спірні правовідносини, апеляційна інстанція приходить до однозначного висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги шляхом зміни постанови суду першої інстанції в частині зобов'язання видати посвідчення постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації - задовольнити частково.

Змінити постанову Бородянського районного суду Київської області від 22.11.2016 року, виклавши четвертий абзац резолютивної частини наступним чином:

«Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_2 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та з врахуванням висновків даної постанови суду прийняти відповідне рішення»

Перший абзац резолютивної частини постанови Бородянського районного суду Київської області від 22.11.2016 року викласти наступним чином: «Позов задовольнити частково».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.