Справа № 816/1157/16
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 р. Справа № 816/1157/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2016р. по справі № 816/1157/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення зі служби та поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУ НП в Полтавській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.06.2016р. № 671, у частині накладення на поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" Головного управління Національної поліції в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в Національної поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 24.06.2016р. № 184 о/с, у частині звільнення зі служби в Національній поліції України сержанта поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

- зобов'язати поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП в Полтавській області та у спеціальному званні сержанта поліції з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.06.2016 р.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.06.2016 р. № 671, а саме: за порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. № 3460-ІV, що виявилось у занятті незаконним виловом риби, поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" Головного управління Національної поліції в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції України.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 24.06.2016р. № 184 о/с, яким сержанта поліції ОСОБА_1 (М-180311) поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП в Полтавській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП в Полтавській області з 25.06.2016 р.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.06.2016 р. по 09.11.2016 р. з відповідним відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, здійснення поверхового судового розгляду з порушенням принципів адміністративного судочинства, ненадання належної оцінки наявним доказам по справі, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення. Розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Представник відповідача також надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 16.02.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 р. - службу в Національній поліції України, серед іншого, на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" Головного управління Національної поліції в Полтавській області (а. с. 66).

Згідно з пунктом 3 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 671 від 23.06.2016р. "Про порушення службової дисципліни працівниками БПСПОП "Полтава" ГУНП та притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виявилось у занятті незаконним виловом риби, поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП сержанта поліції ОСОБА_1 вирішено звільнити зі служби в Національній поліції України (а. с. 12).

Цей наказ реалізовано наказом ГУ НП в Полтавській області № 184 о/с від 24.06.2016 р. "По особовому складу", яким сержанта поліції ОСОБА_1 (М-180311) поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП в Полтавській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а. с. 13).

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Проаналізувавши положення законодавства, норми якого регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція № 230) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, частиною першою статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною другою вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не прийнято в установленому Законом порядку як нормативно-правовий акт.

Проте, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, діючим, станом на момент прийняття оскаржуваних наказів та судового розгляду адміністративної справи, є Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, який регулює питання дисципліни поліцейських. Згідно з його преамбулою він визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 2 цього Статуту.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12 березня 2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073.

З метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин відповідно до пункту 1.2. Інструкції № 230 призначається службове розслідування.

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України).

Так, згідно з наказом ГУ НП в Полтавській області № 357 від 27.05.2016 р. "Про призначення та проведення службового розслідування" призначено службове розслідування. Указане розслідування призначено у зв'язку з тим, що 25.05.2016 р. працівниками Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства за порушення вимог п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, що мало місце на Кременчуцькому водосховищі поблизу с.Кагамлик Глобинського району, стосовно командира роти батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУ НП лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поліцейських батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУ НП сержантів поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складено протоколи № 002222, №002223, № 002224 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП (а. с. 35).

23.06.2016 р. складено висновок службового розслідування (а.с. 28-34) за фактом причетності окремих працівників БПСПОП "Полтава" ГУ НП до незаконного вилову риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою "Нерест-2016".

У межах проведеного службового розслідування члени комісії дійшли висновку про підтвердження факту заняття ОСОБА_1 незаконним виловом риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою "Нерест-2016".

Службовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом ГУНП від 30.03.2016 р. № 189 "Про проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою "Нерест-2016" у період з 01.04.2016 р. по 10.06.2016 р. на території Глобинського району проводяться оперативно-профілактичні заходи по боротьбі з браконьєрством та незаконним виловом риби.

25.05.2016 р. близько 13.00 годин начальник відділу Глобинського ВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_4 разом з заступником командира БПСПОП "Полтава" ГУНП майором поліції ОСОБА_5, інспектором - черговим БПСПОП "Полтава" ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_6 та поліцейським БПСПОП "Полтава" ГУНП сержантом поліції ОСОБА_7 виїхали в рейд на узбережжя Кременчуцького водосховища. Прибувши до Кагамлицької затоки Кременчуцького водосховища в районі с.Кагамлик, Глобинського району, ними був виставлений пост для спостереження за рухом човнів та осіб, які будуть ставити або знімати рибацькі сітки. Спостерігати залишився лейтенант поліції ОСОБА_6 Інші члени мобільної групи виїхали в район с. Броварки, Глобинського району для здійснення спостереження за узбережжям Кременчуцького водосховища поблизу с. Броварки.

Близько 17.00 год., ОСОБА_6 під час спостереження побачив на протилежному березі затоки двох осіб. Поблизу вказаних осіб на березі були два човни, один пластиковий з двигуном, інший гумовий з веслам. Особи, за якими велось спостереження, о 18.00 год. вийшли на воду на гумовому човні, відійшовши від берега затоки близько 23 - 30 метрів, де вже були встановлені риболовецькі сітки. Вказані особи підняли та переглянули сітки на предмет наявності в них риби, після чого о 18.07 год. повернулись на берег. Після цього о 18.10 год. вказані особи вийшли на воду вдруге та витягли сітку в човен, після чого о 18.20 год. повернулися на берег. О 18.50 год. вказані особи знову вийшли на воду та направились в інший бік, де знову встановили сітку, після чого о 19.10 год. повернулися на берег.

Прибувши на місце події, членами мобільної групи було встановлено, що на березі затоки, у районі насосної станції, встановлено намет, поблизу якого на воді стояв човен іноземного виробництва з мотором, а особами, що ставили сітку, виявилися поліцейські БПСПОП "Полтава" ГУНГІ сержанти поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а чоловіком, що перебував біля намету, лейтенант поліції ОСОБА_2

На місце події було викликано СОГ Глобинського ВП ГУНП, працівників Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства та УВБ в Полтавській області ДВБ НП України.

Працівниками Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства за порушення вимог п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративне правопорушення (№ 002222, №002223, № 002224) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. На місці події у працівників поліції вилучено човни, сітки рибальські та риба в кількості 277 штук.

Як передбачено частиною п'ятою статті 14 Дисциплінарного статуту, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Матеріалами справи підтверджено, що у ОСОБА_1 відібрано письмові пояснення (від 03.06.2016 р. (а. с. 42) та 25.05.2016 р. (а. с. 50), за змістом яких останній пояснив, що під час вказаних подій 25.05.2016 р. перебував у короткочасній відпустці з 23.05.2016 р. по 28.05.2016 р. в зв'язку з виїздом на ротацію в зону АТО на схід України. 25.05.2016 р. разом з колегами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 близько 17.00 год. години поїхали на відпочинок до заливу "Кагамлик". Позивач зазначив, що він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надули резиновий човен та скинули його разом з пластиковим човном на воду. У цей же час помітили поблизу берега встановлену невідомими особами сітку. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 на резиновому човні підпливли до вказаної сітки, прив'язали її до колоди, щоб, за твердженням позивача, сітку не знесло течією. Надалі позивач пояснив, що він зателефонував інспектору рибохорони ОСОБА_8 та повідомив про встановлені сітки. За твердженням позивача, ОСОБА_8 відмовився виїхати та зняти сітки. Позивач пояснив, що у зв'язку з тим, що інспектор рибохорони відмовився їхати до водосховища, ОСОБА_1 вирішив поїхати до с. Кагамлик на пошуки інспектора. У с. Градизьк позивач купив свіжої риби та поїхав до місця відпочинку. По дорозі до місця відпочинку був зупинений працівниками БПСПОП "Полтава". Надалі позивач вказав працівникам БПСПОП "Полтава" місце відпочинку на водосховищі.

Також, у матеріалах справи містяться пояснення лейтенанта поліції ОСОБА_2 (від 31.05.2016 р. (а. с. 41) та від б/д (а. с. 49), у яких останній зазначив, що разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 25.05.2016 р. виїхали на відпочинок в районі с. Кагамлик Глобинського району. Через деякий час після прибуття помітили, що на воді встановлені сітки невідомими особами. За твердженням ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підпливли на човні до вказаних сіток та оглянули їх. Після чого, за вказівкою ОСОБА_2, ОСОБА_1 викликав по телефону інспектора рибохорони. Через деякий час на місці відпочинку з'явились працівники БПСПОП "Полтава", а через деякий час прибули працівники рибінспекції, які зняли сітки.

Сержант поліції ОСОБА_3 у своїх поясненнях від б/д (а. с. 43) та від 25.05.2016 р. (а.с. 51) зазначив, що 25.05.2016 р. перебував у короткочасній відпустці з 23.05.2016 р. по 28.05.2016 р. в зв'язку з виїздом на ротацію в зону АТО на схід України. 25.05.2016 р. разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 близько 17.00 год. години поїхали на відпочинок до заливу "Кагамлик". У цей же час помітили поблизу берега встановлену невідомими особами сітку. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 на резиновому човні підпливли до вказаної сітки, щоб упевнитись, що це дійсно сітка, а потім ОСОБА_1 зателефонував до рибінспекції та повідомив про встановлені сітки.

За виключенням пояснень ОСОБА_2, у частині часу прибуття ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на відпочинок поблизу с. Кагамлик (о 18.00 год., згідно з поясненнями від 31.05.2016 р. (а. с. 41), та о 17.00 год., згідно з поясненнями від б/д (а. с. 49), пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують пояснення позивача.

Окрім того, в матеріалах справи містяться пояснення заступника командира БПСПОП "Полтава" ГУНП майора поліції ОСОБА_5 від 31.05.2016 р. (а. с. 40), інспектора - чергового БПСПОП "Полтава" ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 03.06.2016 р. (а. с. 44) та від 25.05.2016 р. (а. с. 57) та поліцейського БПСПОП "Полтава" ГУНП сержанта поліції ОСОБА_7 від 07.06.2016 р. (а. с. 46) та начальника відділу Глобинського ВП ГУ НП підполковника поліції ОСОБА_4 від 27.05.2016 р. (а. с. 47), які проводили рейд на узбережжі Кременчуцького водосховища.

Пояснення вказаних осіб збігаються з вищезазначеними обставинами, встановленими службовим розслідуванням.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_4 у своїх поясненнях зазначив (а. с. 47), що ОСОБА_9, який спостерігав за діями невідомих осіб, які встановлювали та витягали сітки, у телефонному режимі о 16.00 годині повідомив ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_7 про те, що на водосховищі відбувається незаконний вилов риби. Колегія суддів звертає увагу, що про телефонне повідомлення ОСОБА_9 про незаконний вилов риби також відображено в поясненнях ОСОБА_5, але без прив'язки до часу телефонного дзвінка. При цьому, ані ОСОБА_9, ані ОСОБА_7 про вказане у своїх поясненнях не повідомили. ОСОБА_9 у письмових поясненнях (а. с. 44, 57) зазначив, що позивач з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з'явились на березі водосховища та почали витягати та ставити сітки лише о 18.00 годині. Натомість, телефонне повідомлення ОСОБА_9 про незаконний вилов риби мало місце о 16.00 год., тобто до того, як позивач почав вчиняти протиправні, на думку відповідача, дії з незаконного вилову риби.

У матеріалах службового розслідування містяться також пояснення завідувача сектором оперативної роботи Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства ОСОБА_8, який вказав, що дійсно йому на мобільний телефон надійшов дзвінок лейтенанта поліції ОСОБА_2 про те, що він виявив безгосподарську сітку. Указаний дзвінок надійшов близько 20.12 год. Таким чином відповідач, проаналізувавши інформацію, викладену лейтенантом поліції ОСОБА_2 про те, що ними було відразу після виявлення сітки повідомлено працівників рибоохорони, дійшов висновку, що дана інформація не відповідає дійсності та суперечить інформації, викладеній у поясненні лейтенанта поліції ОСОБА_6, який занотував дії позивача на березі водосховища.

З цього приводу необхідно зауважити, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 останній після виявлення сітки на березі водосховища, зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про виявлений факт незаконного вилову риби, але ОСОБА_8, за свідченням позивача, відмовився виїхати на місце для зняття сіток. Натомість, у поясненнях ОСОБА_8 (а. с. 55) взагалі відсутня інформація про таке повідомлення саме від ОСОБА_1 Так само, необхідно звернути увагу, що під час проведення службового розслідування відповідачем не надавалось оцінки свідченням саме ОСОБА_1 у цій частині.

У подальшому, завідувачем сектору оперативної роботи Сулинського басейнового відділу охорони використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства ОСОБА_8 за порушення вимог п. 3.15 Правил любительного і спортивного рибальства, ч. 4 ст. 85 КУпАП стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП (а. с. 99).

За результатами службового розслідування складено висновок, що затверджений т.в.о. начальника ГУ НП в Полтавській області полковником міліції Бехом О.В. 23.06.2016 р. (а. с. 28-34), згідно з пунктом 5 якого за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виявилось у занятті незаконним виловом риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою "Нерест-2016", поліцейський батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУ НП сержант поліції ОСОБА_1 заслуговує на звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного висновку службового розслідування ГУ НП в Полтавській області прийнято рішення про звільнення позивача зі служби в поліції.

Згідно з п. 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію України" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Колегія суддів зауважує, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв'язку з порушенням останнім службової дисципліни, що виявилось у незаконному зайнятті виловом риби.

В свою чергу, під час службового розслідування відповідачем не встановлено жодних фактів, підтверджених належними та допустимими доказами, незаконного вилову риби саме ОСОБА_1, не надано доказів того, що вилучені сітки належали позивачу. Колегія суддів звертає увагу, що доказом вини ОСОБА_1 у незаконному вилові риби стали показання ОСОБА_6 без проведення належного, всебічного та об'єктивного розслідування.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що наказ № 357 від 27.05.2016 р. "Про призначення та проведення службового розслідування" винесено у зв'язку зі складенням стосовно ОСОБА_1 протоколу № 002224 про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП (а. с. 35). Інших підстав для проведення перевірки відповідачем у наказі № 357 не зазначено.

Позивач у позовній заяві зауважив, що ним оскаржено протокол № 002224 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, до суду, і постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16.09.2016 р. у справі № 527/1166/16-ц провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а. с. 80-81).

Колегія суддів, надаючи оцінку вказаним доказам, виходить з положень частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд також враховує приписи статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи наведені положення, колегія суддів зауважує, що висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Аналогічну думку викладено у листі Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2012 року №2379/12/13-12 "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України".

Отже, суд, надаючи оцінку доводам сторін, може прийняти до уваги рішення у справі про адміністративний проступок, яке набрало законної сили, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно певною особою.

Так, у постанові Глобинського районного суду Полтавської області від 16.09.2016 р. у справі № 527/1166/16-ц встановлено, що доказів з приводу зайняття незаконним рибним промислом ОСОБА_1 до суду не надано, не встановлено належність риболовної сітки, не задокументований факт здійснення вилову риби безпосередньо ОСОБА_1

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе прийняти до уваги висновки постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 16.09.2016 у справі № 527/1166/16-ц, які у своїй сукупності не суперечать обставинам, встановленим судом у цій справі.

Також, необхідно зауважити, що у висновку службового розслідування відповідач зазначив, що 26.05.2016 р. за фактом незаконного вилову риби слідчим Глобинського ПВ ГУ НП розпочато кримінальне провадження № 0000375 стосовно, зокрема, позивача з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 249 КК України.

Постановою Прокуратури Полтавської області від 28.07.2016 р. закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 26.05.2016 р., у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Підставою для закриття кримінального провадження стало те, що жодних доказів з приводу зайняття незаконним рибним промислом співробітниками БПСПОП "Полтава" ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 не здобуто, першочерговими слідчими діями не встановлена належність риболовних сіток, не задокументований факт здійснення вилову риби безпосередньо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (а. с. 82, 83).

При цьому, відповідно до вищенаведених положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, які є спеціальними нормативно-правовими актами з питань проходження служби в органах внутрішніх справ, наявність судового рішення, яким буде встановлено вину особи у вчиненні адміністративного проступку, не є визначальним для проведення службового розслідування та застосування до особи дисциплінарних стягнень. Навпаки, встановлення обставин фактичної дійсності у даному випадку належить до компетенції робочої групи, якій доручено проведення такого службового розслідування та саме висновок такого розслідування є підставою для відповідного реагування, зокрема, застосування до винних осіб дисциплінарних стягнень.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час службового розслідування відповідачем не встановлено жодних фактів, підтверджених належними та допустимими доказами, незаконного вилову риби саме ОСОБА_1, не надано доказів того, що вилучені сітки належали позивачу.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому суд врахував, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З огляду на з'ясовані обставини та викладені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що пункт 3 наказу т. в. о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.06.2016р. № 671 "Про порушення службової дисципліни працівниками БПСПОП "Полтава" ГУНП та притягнення до дисциплінарної відповідальності" прийнятий з порушенням норм чинного законодавства та без встановлення вини позивача у вчиненні саме дисциплінарного проступку.

Оскільки даний наказ реалізовано наказом ГУ НП в Полтавській області № 184 о/с від 24.06.2016 р. "По особовому складу", яким сержанта поліції ОСОБА_1 (М-180311) поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП в Полтавській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), та у зв'язку зі скасуванням спірного пункту 3 наказу т. в. о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.06.2016р. № 671, наказ ГУ НП в Полтавській області № 184 о/с від 24.06.2016 р. "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції сержанта поліції ОСОБА_1 (М-180311) поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП в Полтавській області є протиправним, а отже, підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Згідно з частинами другою та третьою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог про поновлення сержанта поліції ОСОБА_1 (М-180311) на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" ГУНП в Полтавській області з наступного дня після звільнення, а саме: з 25.06.2016 р.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення з ГУ НП в Полтавській області на користь позивача грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, оскільки згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що повноваження адміністративного суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України.

Суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, вказавши при цьому норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (пункт 2 частини 2 статті 162 КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 162 КАС України передбачений і такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача, який може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Згідно із пунктом 24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, за приписами наведених норм, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства.

В мотивувальній частині судового рішення повинні міститись встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридична оцінка, а також оцінка доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з розрахунку розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивача, наданого до суду апеляційної інстанції відповідачем, за період з 25.06.2016 року по 09.11.2016 року грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 14464, 51 грн.

Отже, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, за час вимушеного прогулу позивача за період з 25.06.2016 року по 09.11.2016 року стягненню підлягає грошове забезпечення в розмірі 14464, 51 грн.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на положення вищезазначеної норми законодавства та, враховуючи ч. 2 ст. 11 КАС України, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає за необхідне змінити абзац 5 резолютивної частини постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 р. та викласти його в такій редакції: "Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.06.2016 р. по 09.11.2016 р. в розмірі 14464, 51 грн."

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2016р. по справі № 816/1157/16 змінити шляхом викладення абзацу 5 резолютивної частини постанови в такій редакції: "Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.06.2016 р. по 09.11.2016 р. в розмірі 14464, 51 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири грн. п'ятдесят одна коп.)".

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 р. по справі № 816/1157/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст постанови виготовлений 21.02.2017 р.