Справа № 821/1776/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1776/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.

судді - Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, за участю третьої особи: Херсонської обласної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області за участю третьої особи: Херсонської обласної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 р. № , від 10.12.2015 р. № .

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірних рішень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року відмовлено у задоволенні даного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2014 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем було підписано договір про припинення зобов'язань за кредитним договором №010/82/0036/83462 від 09 жовтня 2008 року предметом якого є анулювання (прощення) боргу в розмірі 3515,01 грн, з яких 975,40 грн відсотки нараховані за користування кредитом, 2539,61 грн пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 5 зазначеного договору зазначено, що з підписанням цього договору позивальник вважається повідомленим, відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПК України, про анулювання (прощення) боргових зобов'язань та про те, що сума анульованих (прощених) боргових зобов'язань буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позивальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобов'язання було анульовано (прощено). Також повідомлено позивача, що на неї покладено обов'язок сплатити податок на доходи фізичних осіб з суми анульованих (прощених) боргових зобов'язань та відобразити відповідну суму в податковій декларації за рік.

Позивач не здійснила декларування відповідних сум в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік, що не заперечується сторонами.

30 грудня 2013 року листом №582 Банк повідомив позивача про анулювання (прощення) заборгованості за пенею в розмірі 52283,46 грн, яка виникла на підставі кредитного договору №3 від 29.09.2008 року. В листі зазначено, що із змістом підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПК України позивач ознайомлений, даний лист отриманий позивачем під підпис 30 грудня 2013 року.

26 грудня 2016 року на адресу суду надійшла заява Банку відповідно до якої вищезазначений кредитний договір повністю погашено 29.09.2011 року, а документи по кредитній справі відсутні.

Позивач не здійснила декларування відповідних сум в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік, що не заперечується сторонами.

Оскільки позивач не вчинила жодних дій передбачених пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України, з метою визначення об'єкту оподаткування ОДПІ до АТ «Райффайзен Банк Аваль» було направлено запит №4963/10/21-02-17 від 14.08.2014р. та №2444-5/10/21-02-17 від 04.06.2015р. Згідно відповіді третьої особи №04-2/2212 від 01.10.2014 року (на запит №4963/10/21-02-17 від 14.08.2014р.) встановлено, що рішенням від 30 грудня 2013 року про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 анульовано 52283,46 грн за кредитним договором 3 від 29.09.2008 року. Згідно відповіді третьої особи від 03.07.2015 року №04-1-1-1/4 (на запит №2444-5/10/21-02-17 від 04.06.2015р.) повідомлено, що в 2014 році позивачу анульовано заборгованість за кредитним договором від 09.10.2008 року в розмірі 3515,01 грн.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України та наказу ОДПІ №41 від 28.01.2015 року посадовою особою відповідача проведено позапланову документальну невиїзну перевірку діяльності позивача за період з 01.01.2012 року по 31.10.2014 року, за результатами якої складено акт «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня 2012 року по 31 жовтня 2014 року» №60/172/НОМЕР_3 від 17.02.2015 року.

Згідно результатів перевірки правильності визначення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником самостійно, встановлено, що на порушення пп. 179.1, п.179.7 ст. 179 ПК України та пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся в сумі 8658,79 грн, в тому числі за 2013 рік - 8658,79 грн.

На підставі висновків акту перевірки №60/172/НОМЕР_3 від 17.02.2015 року відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 04 березня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 10823,49 грн з них 8658,79 грн основний платіж та 2164,70 штрафні санкції.

На підставі пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України та наказу ОДПІ №434 від 06.11.2015 року посадовою особою відповідача проведено позапланову документальну невиїзну перевірку діяльності позивача за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року» №604/172/НОМЕР_3 від 25.11.2015 року.

Згідно результатів перевірки правильності визначення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником самостійно, встановлено, що на порушення пп. 179.1, п.179.7 ст. 179 ПК України та пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся в сумі 527,25 грн, в тому числі за 2014 рік - 527,25 грн.

На підставі висновків акту перевірки №604/172/НОМЕР_3 від 25.11.2015 року відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 10 грудня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 829,25 грн з них 527,25 грн основний платіж та 302 грн штрафні санкції.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом (п.3.1. ст.3 ПК України).

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (п.15.1 ст.15 ПК України).

Позивач в розумінні податкового законодавства є платником податків з обов'язками визначеними ст.16 та правами визначеними ст.17 ПК України.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Як встановлено судом між позивачем та Банком 30.12.2013 року та 15.09.2014 року існували правовідносини пов'язані з анулюванням (прощенням) заборгованості за кредитними договорами №3 від 29.09.2008 року та №010/82/0036/83462 від 09 жовтня 2008 року на суми 52283,46 грн та 3515,01 грн відповідно. При цьому зазначені суми складаються з пені та відсотків за користування кредитом, оскільки суми основного боргу за кредитними договорами вже були сплачені позивачем, що не заперечується сторонами.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Позивач була належним чином повідомлена про анулювання заборгованості та про необхідність вчинити дії передбачені абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Судом встановлено, що рішення про анулювання (прощення) заборгованості за кредитними договорами приймалось третьою особою самостійно та з її ініціативи.

Стосовно строку позовної давності в спірних правовідносинах суд зазначає таке.

В кредитних договорах Банк зазначає, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цих договорів застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Отже аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення.

В даному випадку умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідна правова позиція стосовно перебігу позовної давності в кредитних договорах викладена в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року №6-1138ц15.

Додатками до кредитних договорів (до договору №3 від 29.09.2008 року) є графіки погашення кредитів та інших платежів, відповідно до яких погашення кредиту та процентів здійснюється рівними щомісячними платежами. Отже і позовна давність має застосовуватись до кожного з періодів окремо.

При цьому кредитний договір №3 від 29.09.2008 року виконано 29.11.2013 року (довідка про стан кредиту №56 від 03.03.2014 року) але про анулювання (прощення) відповідної заборгованості в розмірі 52283,46 грн. позивача повідомлено 30 грудня 2013 року.

Сторони не надали доказів закінчення строків позовної давності стосовно відсотків та пені за кредитними договорами отже такі суми підпадають під визначення наведене в абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До спірних правовідносин суд застосовує вимоги ч.2 ст.5 КАС України, відповідно до якої провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На момент анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором №3 від 29.09.2008 року ПК України діяв у редакції, яка не передбачала звільнення від оподаткування сум відповідної заборгованості.

На момент укладання договору від 15 вересня 2014 року про припинення зобов'язань за кредитним договором №010/82/0036/83462 від 09 жовтня 2008 року ПК України діяв у редакції, яка не передбачала звільнення від оподаткування сум відповідної заборгованості.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. При цьому відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПКУ податкова декларація для платників податку на доходи фізичних осіб подається до 1 травня року. При цьому, позивач не включив до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік та за 2014 рік та не сплатив у строки визначені законодавством суми по податку на доходи з фізичних осіб в результаті отримання доходів у вигляді додаткового блага.

Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Таким чином, у разі якщо кредитор (банк) з урахуванням вимог "д" п.п. 164.2.17, п.164.2, ст.164 Податкового кодексу України анулює (прощає) суму боргу платника податку за кредитним договором, слід вважати що такий кредитор надав (виплатив) платнику податку дохід у вигляді додаткового блага.

При цьому, дохід у вигляді суми анульованого боргу, наданий платнику податку, кредитор (банк) має відобразити у податковій звітності за підсумками звітного періоду, в якому було нараховано такий дохід, а платник податку зобов'язаний подати річну Податкову декларацію до контролюючого органу за місцем податкової адреси, відобразити у ній такий дохід і самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити зазначену суму податкового зобов'язання.

Відповідач ухилилась від свого обов'язку стосовно подання податкових декларацій та зазначення в них відповідних доходів; порушення норм законодавства при проведенні перевірки податковим органом не встановлено, що не заперечується сторонами; податкове законодавство чинне на момент виникнення спірних правовідносин не передбачало звільнення від оподаткування сум відповідної заборгованості; підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відсутні.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, за участю третьої особи: Херсонської обласної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 р. № , від 10.12.2015 р. № - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та в частині зупинення провадження по справі може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/