Справа № 607/12060/16-а
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2017 Справа №607/12060/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участю секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі - ТОУ ПФУ ТО) про визнання нечинним рішення Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі згідно якого: пенсія позивача обмежена сумою в розмірі 9 490,00 грн.; з пенсії стягуються податок в розмірі 15%, відповідно до Розділу XIX Прикінцевих положень Податкового кодексу України та військовий збір в розмірі 1,5% відповідно до абз.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України; зобов'язання відповідача проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без вищенаведених обмежень та стягнення податків. Також, позивач просить стягнути з ТОУ ПФУ ТО в його користь невиплачену частину пенсії, за період з початку стягнення до моменту вступу рішення в законну силу, а також моральну шкоду в сумі в розмірі 10 000,00 грн. та 10 000,00 грн. судових витрат.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що є інвалідом другої групи, інвалідність якого пов'язана з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. З 2007 року відповідач проводив нарахування та виплату його пенсії у відповідності до відомостей (суми коштів), виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки від 03 вересня 2007 року №3/982, виданої УМВС України в Тернопільській області. Відповідно до документів, які знаходяться в пенсійній справі позивача, пенсія яка йому нараховується і повинна бути виплачена, складає суму біля 14 000,00 грн. в місяць згідно з розпорядженням відповідача №369/Б-11 від 12 вересня 2016 року. Однак, вказаним розпорядженням ТОУ ПФУ ТО пенсія ОСОБА_1 обмежена (в розмірі 10 прожиткових мінімумів) сумою в розмірі 9 490,00 грн. та з неї стягувалися податки. Підставою для обмеження та стягнення податків зазначено Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Крім цього, на пенсію позивача нараховується податок на доходи від фізичних осіб в розмірі 15% відповідно до Розділі XIX Прикінцевих положень Податкового кодексу України та військовий збір в розмірі 1,5% відповідно до абз.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. ОСОБА_1Я вважає зазначене обмеження розміру пенсії та нарахування податку незаконними, таким що, порушує його гарантовані Конституцією України соціальні права, а тому підлягає скасуванню.

З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що виходить з турбування про стан свого фізичного здоров'я, яке сягнуло якості хворобливого іпохондричного розладу, який, в свою чергу, супроводжувався підсиленням психологічних страждань, страхом смерті, функціональних розладів з боку серцево-судинної системи (періодичні піднесення артеріального тиску, прискоренням серцебиття, суб'єктивним відчуттям нехватки повітря при вдиху, розладами кишечника функціонального характеру), що як наслідок призвело до неодноразового звертання до лікарів, проходження обстежень; які завдали йому низку моральних страждань на розмір 10 000,00 грн.

Для захисту своїх прав і інтересів ОСОБА_1 підписав договір на правову допомогу, згідно з умовами якого ним проведена оплата послуг адвоката на суму 10 000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник ТОУ ПФУ ТО також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Спір вирішено відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 17 травня 2004 року Тернопільською облдержадміністрацією, та посвідчення серії НОМЕР_2 (безтермінове), виданого 24 квітня 2013 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Таким чином, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі з 2007 року позивачу призначена та виплачується пенсія по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду 2-ї групи, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986 році, що сторонами не оспорюється.

В своєму листі ТОУ ПФУ ТО за 369/Б-11 від 12 вересня 2016 року, відповідач повідомив позивачу, що на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2016 року №607/6498/15-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року №876/2849/16 проведено перерахунок його пенсії з 15 квітня 2014 року виходячи із заробітної плати, одержаної в зоні відчуження у 1986 році на підставі дублікату довідки про заробітну плату від 03 вересня 2007 року №2/982 за період з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, виданої УМВС України в Тернопільській області. Розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку 13 973,66 грн. Пенсійна виплата з 15 жовтня 2014 року склала 9 490,00 грн., з 01 вересня 2015 року - 10 740,00 грн., з 01 травня 2016 року - 10 740, грн., а саме: 10 480,25 - основний розмір пенсії (13 973,66 грн.* 75%, де 75% - ступінь втрати професійної працездатності у відсотках); 38,20 грн. - підвищення відповідно до п.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; 452,00 грн. - підвищення інваліда армії прирівняного до інваліда війни 2-ї групи; 379,60 грн. - додаткова пенсія інвалідам 2-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи; 50,00 грн. - щомісячна грошова допомога на прожиття інвалідам війни; 660,05 грн. сума відрахування, що забезпечує максимальний розмір пенсії.

Вказана у зазначеному листі інформація підтверджується копіями розпоряджень про нарахування пенсії за №203890 від 06 вересня 2016 року. Тобто, розмір пенсії нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 обмежується десятьма прожитковими мінімумами.

Такі дії ТОУ ПФУ ТО і стали причиною звернення останнього до суду за захистом свого порушеного права.

Щодо позовних вимог про визнання нечинним рішення Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі згідно якого пенсія позивача обмежена сумою в розмірі 9490,00 грн., зобов'язання ТОУ ПФУ ТО проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без вищенаведених обмежень та стягнення з відповідача в його користь невиплаченої частини пенсії, за період з початку стягнення до моменту вступу рішення в законну силу, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно вимог ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як вбачається із п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі з 2007 року призначено позивачу пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліду ІІ-групи, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році. Тобто, на виниклі між сторонами правовідносини не поширюється положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Таким чином, суд вважає, що діями відповідача щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом визнання таких дій протиправними та зобов'язання ТОУ ПФУ ТО здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року у справі № 607/6498/15-а, виходячи із заробітної плати одержаної в зоні відчуження у 1986 році на підставі дубліката довідки про заробітну плату від 03 вересня 2007 року №3/982 за період з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, виданої УМВС України в Тернопільській області, без обмеження розміру десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 12 вересня 2016 року.

Щодо позовних вимог про визнання нечинним рішення ТОУ ПФУ ТО в частині справляння податку з щомісячної пенсії позивача в розмірі 15%, відповідно до п.164.2.19 Розділу ХІХ Прикінцевих положень ПК України, та військового збору в розмірі 1,5% відповідно до першого абзацу пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, зобов'язання відповідача проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячні пенсійні виплати без 15% податку відповідно до п.164.2.19 Розділу XIX Прикінцевих положень ПК України та без 1,5% податку відповідно до першого абзацу пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України (військовий збір), суд звертає увагу на наступне.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року, яким внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України (надалі - Кодекс) та до норм Бюджетного кодексу України, а саме.

В силу ст.1 Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до загальнодержавних податків (стаття 9 Кодексу) належить податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно норм, встановлених Податковим кодексом України, починаючи з 01 січня 2015 року, платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент (п.п.162.1.1,162.1.3 п.162.1 ст.162 Кодексу).

Згідно п.п.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 Кодексу об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статі 163 ПКУ, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 Кодексу передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Пунктом 167.1 статті 167 Кодексу визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

При цьому, з 01 січня 2016 року згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» від 25 грудня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб у місячному розмірі встановлено: з 1 січня - 1378 грн., з 1 травня - 1450 грн., з 1 грудня - 1600 грн.

Згідно пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Кодексу оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року, податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3 654,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1 218,00 грн. х 3), зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків. Якщо сума нарахування більше 12 180,00 грн. (мінімальна заробітна плата 1 218,00 грн. х 10) ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів, щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування, визначеного ст. 163 цього Кодексу.

Отже, з 01 січня 2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсій. Положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01 січня 2015, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, тому у відповідача відсутні правові підстави не застосовувати норму закону, яка є чинною та такою, що не визнана не конституційною.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає дії відповідача при утриманні з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору правомірними.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що ст.ст.32, 56, 62 Конституції України передбачено право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав, свобод і законних інтересів.

Закріплення на рівні Конституції права на відшкодування моральної шкоди є гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до чинного законодавства України моральна шкода, зокрема, може виявлятися у моральних переживаннях у зв'язку з погіршенням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов'язкові до з'ясування такі підстави відповідальності за заподіяння моральної шкоди: наявність такої шкоди, протиправність діяння особи, яка заподіяла таку шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням особи, яка заподіяла шкоду, і провини останнього в його заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних і фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), які отримав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами спричинили ОСОБА_1 моральну шкоду, яка полягає в постійних хвилюваннях необхідності змінювати звичайний спосіб життя, звертатись за правовою допомогою з метою захисту свого права на належне пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, суд вважає, що у даному випадку відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн., є адекватним нанесеній моральній шкоді, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивачем заявлено до відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, котрі беруть участь у справі.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані відповідні докази, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні розміру компенсації суд має врахувати (а сторони мають довести) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду має бути надано, як доказ, докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, із зазначенням вартості наданої правової допомоги, адресований клієнту.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Приписами ч.3 наведеної норми передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стаття 2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачає, що у разі якщо сторона у цивільній чи адміністративній справі звільнена від оплати витрат на правову допомогу, компенсація таких витрат виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, у розмірі, що не перевищує 2,5 відсотка встановленої законом мінімальної заробітної плати в місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Аналізуючи вищенаведене законодавство, суд зазначає, що для підтвердження понесених витрат на правову допомогу надаються: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, копії свідоцтва адвоката, або оригіналу ордера адвоката, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Крім того подаються звіти, калькуляції, акти приймання-передачі, рахунки і т.п.

Однак, позивачем не надано суду розрахунок понесених витрат на правову допомогу у відповідності до вищенаведеного для можливості встановлення його граничного розміру , а відтак витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., відшкодуванню не підлягають.

Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання протиправними дій ТОУ ПФУ ТО щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року у справі № 607/6498/15-а, виходячи із заробітної плати одержаної в зоні відчуження у 1986 році на підставі дубліката довідки про заробітну плату від 03 вересня 2007 року №3/982 за період з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, виданої УМВС України в Тернопільській області, без обмеження розміру десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 12 вересня 2016 року, а також стягнути із ТОУ ПФУ ТО в користь ОСОБА_1 2 000,00 гривень грошового відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Керуючись, ст.ст.6-11, 41, 71, 104, 158-163, 167 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року у справі № 607/6498/15-а, виходячи із заробітної плати одержаної в зоні відчуження у 1986 році на підставі дубліката довідки про заробітну плату від 03 вересня 2007 року №3/982 за період з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, виданої УМВС України в Тернопільській області, без обмеження розміру десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 12 вересня 2016 року.

Звернути до негайного виконання постанову в частині виплати пенсії в межах платежу за один місяць.

Стягнути із Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) гривень грошового відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка