Справа № 372/153/17
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/153/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції Горячої Христини Андріївни про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції Горячої Христини Андріївни, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу 25.12.2016 року на автодорозі Київ-Чоп, скасувати винесену відповідачем постанову серії АР № 552348 від 25.12.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, посилаючись на протиправність дій відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на протиправність дій відповідача, порушення нею процедури розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заперечення проти позову, в яких посилалась на правомірність своїх дій, вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

25 грудня 2016 року о 15 год. 31 хв. на автодорозі Київ - Чоп, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Acura MDX», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін поза населеним пунктом на відстані менше 100 метрів перед пішоходним переходом, чим порушив вимоги п.14.6.в Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою.

25 грудня 2016 року відповідачем було складено оскаржувану постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В адміністративному позові та у судовому засіданні позивач не заперечив факт керування автомобілем у час та в місці, зазначеному у оскаржуваній постанові, факт здійснення обгону поза межами населеного пункту, а посилався лише на те, що відповідач не мав об'єктивної можливості зафіксувати факт вчинення правопорушення.

Так, з пояснень позивача вбачається, що він дійсно здійснював обгін іншого транспортного засобу, бачив припаркований на зустрічному узбіччі патрульний автмобіль поліції, помітив, як цей автмобіль розвернувся, включив світловий сигнал та почав його переслідувати, а врешті він зупинився на вимогу працівників поліції через 2-3 км від місця події. При цьому позивач стверджував, що працівники поліції не мали можливості об'єктивно оцінити відстань від пішоходного переходу через те, що їх автомобіль було розташовано у напрямку зустрічного руху, але повідомив, що при винесенні постанови йому було повідомлено, що факт вчинення правопорушення працівниками поліції було зафіксовано шляхом спостереження у дзеркала заднього виду. Суд вважає, що такі пояснення не спростовують викладених у оскаржуваній постанові обставин щодо вчинення позивачем адміністративне правопорушення. Крім того, суд враховує протирічливість тверджень позивача, оскільки він посилався на те, що працівники поліції могли не помітити, що він завершив маневр обгону після проїзду стометрової відстані від пішохідного переходу, а з постанови вбачається, що працівниками поліції було встановлено те, що цей маневр було здійснено на відстані менше 100 м перед пішохідним переходом. Будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів позивач не подавав.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача неспроможними, оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що позивач дійсно керував транспортним засобом та здійснював обгін поза межами населеного пункту на відстані менше 100 м перед пішоходним переходом, що згідно положень ч.2 ст.122 КУпАП є підставою для накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд враховує, що доводи відповідача не можуть слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Оскаржувана постанова грунтується на матеріалах справи та містить об'єктивні дані про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Також із пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що йому відповідачем було роз'яснено причину зупинки, повідомлено суть правопорушення, оголошено права, задоволено його клопотання про допит свідків, вручено копію постанови, у постанові вірно зазначено час і місце його складення, тому суд виходить із того, що позивачем не повідомлено суду відомостей, які об'єктивно підтверджували його твердження про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Посилання позивача на протиправність дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його скоєння не ґрунтуються на законі.

Вказані вище обставини свідчать, що оскаржуване рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень грунтується на вимогах чинного законодавства, а доводи позову не узгоджуються із матеріалами справи та нормами чинного законодавства в сфері регулювання дорожнього руху, оскільки дії відповідача вчинені в межах його компетенції та цілком відповідали нормам КУпАП.

Будь-яких доказів, які б вказували на відсутність в діях позивача складу або події зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення суду не подано.

Заперечення відповідача проти позову суд вважає переконливими і доведеними.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд вважає, що під час судового розгляду не подано належних доказів неправомірності рішення суб'єкта владних повноважень, з встановлених судом обставин вбачається, що позивач дійсно порушив вимоги Правил дорожнього руху, посилання позивача на певні обставини не спростовують наявності вини у вчиненні правопорушення, а відтак не можуть слугувати підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, з фактичних обставин справи не вбачається порушення законних прав та законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту, тому вимоги про визнання дій інспектора поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними не підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає, що позов є необґрунтованим, тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 17, 71, 158-163 КАС України, ст.293 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції Горячої Христини Андріївни про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В.Кравченко