Справа № 826/18140/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Бабенка К. А.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Конституційного Суду України про визнання дій незаконними, скасування ухвали № 68-у/2016 від 20.10.2016 у справі № 1-40/2016 та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Конституційного Суду України про визнання дій незаконними, скасування ухвали № 68-у/2016 від 20.10.2016 у справі № 1-40/2016 та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративний справі.

Не погоджуючись з винесеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу та просить її скасувати.

В засідання з'явився представник апелянта, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Інші учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника апелянта, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 199 ч.1 п.1 та ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін в зв'язку з правильним встановленням судом першої інстанції обставин справи та винесення спірного рішення з дотриманням процесуального права.

При винесенні спірного документа, судом першої інстанції вказано, що позивач звернувся до суду з позовом, який пов'язаний з процесуальною діяльністю суду.

Колегія суддів погоджується, що вказаний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, так як позовні вимоги позивача зводяться до оскарження процесуальних дій суддів, то даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки судді при розгляді ними справи не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, в розумінні КАС України, і не можуть бути відповідачами у справі про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд визнати незаконними дії Конституційного Суду України щодо припинення 20.10.2016 провадження у справі № 1-40/2016 за конституційним зверненням ОСОБА_2 від 24.06.2016 про офіційне тлумачення положень пунктів 1 і 2 частини другої статті 7 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у системному зв'язку зі статтею 4 цього Закону та частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» в частині роз'яснення понять «виконання інших обов'язків військової служби», «виконання службових обов'язків»; скасувати ухвалу Конституційного Суду України від 20.10.2016 № 68-у/2016 у справі №1-40/2016 та зобов'язати відповідача розглянути на пленарному засіданні справу № 1-40/2016 за вказаним конституційним зверненням у порядку, встановленому Законом України «Про Конституційний Суд України» у редакції на час відкриття конституційного провадження у справі.

На думку позивача, оскільки відповідно до Закону України «Про Конституційний суд» не встановлено іншого механізму оскарження процесуальних ухвал, винесення яких взагалі цим Законом не передбачено, і при цьому спір виник між фізичною особою та Конституційним судом як суб'єктом владних повноважень, позов підлягає розгляду в порядку КАС України.

Апелянт вказує, що суд є орган державної влади (судової влади), а тому наділений державою особливими повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійному рівні.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, так як відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Пунктом 4.2. рішення Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз. 3, 4, 5 ст.2483 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян щодо офіційного тлумачення положення абз. 4 ст.2483 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності ст.2483 ЦПК України) визначено, що відповідно ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч.1 ст.129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в рішенні від 25.02.1993 у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Вищевикладене свідчить про те, що позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства так як зазначені в позовній заяві вимоги не відносяться до компетенції адміністративних судів щодо розгляду спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень про оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Розгляд вказаного питання віднесено до юрисдикції Конституційного суду України.

Суд не є органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, позивач фактично оскаржує процесуальні дії суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги та апелянта спростовуються висновками суду першої інстанції, матеріалами справи та не відповідають вимогами чинного законодавства.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у відкритті провадження по справі у вказаній частині позовних вимог, через що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Конституційного Суду України про визнання дій незаконними, скасування ухвали № 68-у/2016 від 20.10.2016 у справі № 1-40/2016 та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

К. А. Бабенко

Повний текст ухвали виготовлений 21.02.2017 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Бабенко К.А