Справа № 452/2756/16а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Справа № 876/9821/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС, в якому скасувати постанову в.о. Львівської митниці ДФС Черкунова В.І. у справі про порушення митних правил № 4016/20917/16 від 12 жовтня 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень та закрити провадження у справі.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач захворів, тривалий час перебував на лікуванні як в кардіологічному, так і урологічному відділенні Самбірської ЦРЛ; 13 червня 2016 року в урологічному відділенні цієї лікарні його було прооперовано. Крім того, з автомобіля було вкрадено шини, що унеможливило рух транспортного засобу. Вказані обставини, на думку апелянта, є обставинами непереборної сили в розумінні ст.460 МК України, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності. Апелянт також звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.3. ст.470 МК України не є триваючим, тому відповідач мав право накласти адміністративне стягнення лише в строк з 16 грудня 2015 року по 16 червня 2016 року. Таким чином, позивач безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, апелянт просив справу розглядати у його відсутності, відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перевірки бази даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 16 грудня 2015 року о 10 год. 31 хв. через МАПП «Шегині» Львівської митниці ДФС громадянин України ОСОБА_1 ввіз автомобіль марки «RENAULT MEGAN» р.н. НОМЕР_2 (Реєстрації республіки Польща), номер кузова VIN-НОМЕР_1. Враховуючи наявність інформації в базі даних ПІК «Інспектор-2006» та АСМО з'ясовано, що даний транспортний засіб був ввезений для особистого користування з метою транзиту за спрощеною формою митного контролю «зелений коридор» через м/п «Шегині» Львівської митниці ДФС на митну територію України, відповідно до ч.1 ст. 381 МК України.

Станом на 12 вересня 2016 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений.

Листом №15040/13-70-20/Ч/29 від 29 липня 2016 року Львівська митниця запросила ОСОБА_1 для надання пояснень щодо невивезення вищевказаного транспортного засобу та участі у складанні протоколу про порушення митних правил до 09 вересня 2016 року, разом з тим в митний орган до 12 вересня 2016 року він не з'явився, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст.460 МК України не надав.

12 вересня 2016 року за цим фактом посадовою особою Львівської митниці ДФС державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №4016/20917/16 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Постановою в.о. Львівської митниці ДФС Черкунова В.І. від 12 жовтня 2016 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень встановлених чинним законодавством України, факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки автомобіль марки «RENAULT MEGAN» р.н. НОМЕР_2 (Реєстрації республіки Польща), номер кузова VIN-НОМЕР_1 до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Ст.95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Ст.470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Ч.3 ст.470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Ч.1 ст. 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2015 року о 10 год. 31 хв. через МАПП «Шегині» Львівської митниці ДФС громадянин України ОСОБА_1 ввіз автомобіль марки «RENAULT MEGAN» р.н. НОМЕР_2 (Реєстрації республіки Польща), номер кузова VIN-НОМЕР_1.

Станом на 12 вересня 2016 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст.460 МК України позивач не надав.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на неможливість дотриматись ним строку транзитного перевезення автомобіля, у зв'язку з тим, що він тривалий час перебував на лікуванні, і такий є обставиною непереборної сили в розумінні ст.460 МК України, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Ч.1 ст.460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

П. 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31 травня 2012 №657 та зареєстрованого в Мін'юсті 02 жовтня 2012 року за N 1669/21981 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.5 розділу VIII вказаного Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати» і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово- промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

У судовому засіданні встановлено, що доказів вивезення транспортного засобу за межі митної території України, чи неможливості його доставки до митного органу ОСОБА_1 не надав, як і не надав жодних доказів про повідомлення митного органу про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України, а зазначені ним обставини щодо тривалого перебування на лікуванні не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії та не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що правопорушення, передбачене ч.3. ст.470 МК України не є триваючим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст вказаної норми не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо не вивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов'язок вивезення за межі України, характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що факт перевищення ОСОБА_1 встановленого МК України строку доставки марки «RENAULT MEGAN» р.н. НОМЕР_2 (Реєстрації республіки Польща), номер кузова VIN-НОМЕР_1 до митного органу відповідач виявив у липні 2016 року та листом №15040/13-70-20/Ч/29 від 29 липня 2016 року запросив ОСОБА_1 для надання пояснень щодо невивезення вищевказаного транспортного засобу та участі у складанні протоколу про порушення митних правил.

Враховуючи, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення судом не встановлено, тому саме з вказаної дати необхідно починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2016 року, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення вчинення ОСОБА_1 правопорушення, Львівська митниця прийняла постанову у справі про порушення митних правил № 4016/20917/16, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, факт порушення позивачем митних правил доведено, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2016 року у справі № 452/2756/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик