Справа № 2а-264/10
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-264/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2010р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого -судді П.С.Невойта

при секретарі с/з КЛ.Галоян

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання протиправною відмову у перерахунку та виплаті допомоги, зобов'язання провести нарахування недоплаченої як дитині війни допомоги та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни" у сумі 3891,90 грн. за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, індексація невиплаченої допомоги за даний період у розмірі 1220,35 грн. і стягнення 17000 моральної шкоди, -

установив:

23.12.2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з 01.01.2006 року по день звернення до суду, визнання протиправною відмови у перерахунку та виплаті соціальної допомоги як дитині війни з 01.01.2006 року по день звернення до суду, зобов'язання відповідача потягом 5-ти календарних днів провести нарахування недоплаченої як дитині війни соціальної допомоги та стягнути недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни" у сумі 3891,90 грн. за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, проіндексувати невиплачену допомогу за даний період у розмірі 1220,35 грн. і стягнути з відповідача 17000 моральної шкоди. Також просив усі судові витрати покласти на відповідача.

Позивач мотивує вимоги тим, що відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2006 р. "дітям війни" повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідачем всупереч вимог вказаного закону така грошова допомога у 2006-2008 рр. позивачу виплачувалася не в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги викладені у заяві та додатково пояснив, що кілька разів звертався до відповідача з питання провести нарахування до пенсії. Перший раз звертався усно у 2007 році, а вдруге письмово у серпні 2009 року. В оспорюваний період йому проводили додаткове нарахування до пенсії але як інваліду армії. Пенсію отримував самостійно, у ліканях стаціонарно не лікувався, проживає разом з дружиною та донькою. У 2009 році у поїзді прочитав газету за 2008 рік та зясував, що громадяни звертаються до суду і їм задовольняють позовні вимоги. Отримавши відмову від відповідача у вересні 2009 року, у грудні 2009 року звернувся до суду. Просить стягнути нараховану суму, проіндексувавши її. А також моральну шкоду, яка полягає у тому, що він неодноразово звертався до відповідача за своїм законним правом, а йому відмовили у перерахунку та виплаті соціальної допомоги.

Оскільки підтверджуючих документів щодо судових витрат він немає, то просить такі вимоги не розглядати.

Представники відповідача не прибув у судове засідання хоча були належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а також 02.02.2010 року згідно ст.38 КАС України особисто про день і час розгляду справи на 12.02.2010 року повідомлений начальник юридичичного відділу управління.

З огляду на зазначене, суд у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.?

Законом України „Про соціальний захист дітей війни" встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 цього Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 р.) було менше 18 років. Позивач ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни (а.с.4,6).

Статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно ст.100 Кодексу пропущення строку звернення до адміністративного суду е підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У судовому засіданні встановлено, що позивач у 2007 році знав про його порушене пра¬во та усно звертався до відповідача з проханням провести перерахунок та доплату, однак йому цьому було відмовлено. Дані обставини позивачем повідомлено у судовому засіданні. В подальшому у 2008 році йому також було відомо про прийняті рішення Конституційного суду України з даного питання, однак у межах річного терміну не звернувся до суду за захистом свого пору¬шеного права, а тому у позовних вимогах слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, то відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача.

З огляду на зазначене, немає підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови провести позивачу перерахунок і виплату соціальної допомоги дитині війни.

Керуючись Законом України „Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 7-11, 14, 69-7 86, 87, 94, 99, 100, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання протиправною відмову перерахунку та виплаті допомоги, зобов'язання провести нарахування недоплаченої як дитині війни допомоги та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни" у сумі 3891,90 грн. за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, індексація невилаченої допомоги за даний період у розмірі 1220,35 грн. і стягнення 17000 моральної шкоди відмовити повністю.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя П. С. Невойт