Справа № 705/7195/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 705/7195/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Коваль А.Б. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про хворобу № 325 від 26.09.2016 року військово-лікарська комісія Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» за розпорядженням заступника начальника ГУНП в Черкаській області здійснила медичний огляд ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підполковника поліції Уманського ВП ГУ НП в Черкаській області, начальника відділу, який перебував на службі в Збройних Силах України з 1995 року по 1996 рік; в МВС з 1997 року по теперішній час. За результатами обстеження згідно цього свідоцтва про хворобу, позивача визнано непридатним до військової служби на основі ст. 8-а, 60-г гр.1 розкладу хвороб і фізичних вад (наказ МВС України від 06.02.2001 № 85) (а.с. 8).

На підставі поданого рапорту позивача та свідоцтва про хворобу № 325 від 26.09.2016 позивач звільнений зі служби з посади начальника відділу Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 29.09.2016 № 166 о/с за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію». Пільгова вислуга років становить - 25 років 02 місяці 12 днів (а. с. 7).

27 жовтня 2016 року позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Черкаській області щодо вирішення питання про нарахування йому додатково 5 % до його пенсійного забезпечення, у зв'язку зі звільненням зі служби в поліції за п.2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 9).

Листом від 11.11.2016 №620/Б-10 відповідач повідомив, що оскільки у свідоцтві про хворобу №325 від 26.09.2016 зазначено про непридатність до військової служби та відсутні відомості про непридатність до служби в поліції, відтак у відповідності до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію обчислено в розмірі 65 відсотків грошового забезпечення (а.с. 10).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на підставі свідоцтва про хворобу № 325 від 26.09.2016 та рапорту позивача, його звільнено зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) частини першої ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

За правилами загальних положень Закону України від 02 липня 2015 року №580-XII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

У відповідності до загальних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 pоку №2262-XII (далі - №2262-XII) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно п.а частини першої статті 13 Закону №2262-XII пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Як свідчать матеріали справи, позивач звільнений зі служби наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 29.09.2016 № 166 о/с за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» на підставі свідоцтва про хворобу № 325 від 26.09.2016, виданого військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області».

Згідно свідоцтва про хворобу № 325 від 26.09.2016, виданого військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» позивач непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85 затверджено Порядок проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України.

Додатком №12 до вище вказаного Порядку затверджене «свідоцтво про хворобу», в п. 13 якого міститься графа: «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби».

У відповідності до вимог вказаного Порядку, військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» ОСОБА_2 на основі ст. 8-а, 60-г гр.1 розкладу хвороб і фізичних вад (наказ МВС України від 06.02.2001 р. № 85) визнано не придатним до військової служби.

Дослідивши свідоцтво про хворобу позивача №325 від 26.09.2016 на відповідність його вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, колегія суддів приходить до висновку, що воно є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до військової служби, зокрема служби в органах в поліції, у відповідності до Закону №580-VIII.

Таким чином, з 29.09.2016 позивач отримав право на пенсію з вислугу років у відповідності до п. а) частини першої ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як звільнений зі служби в органах поліції через хворобу у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Оскільки ОСОБА_2 має вислугу років для призначення пенсії - 25 років 02 місяці 12 днів, що не заперечується відповідачем, відтак пенсія має бути призначена у розмірі 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на частину третю статті 2 КАС України, якою встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при розгляді заяви позивача від 29.06.2016 діяв неправомірно, не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області - залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 15 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.