Справа № 758/13550/16-а
Суддя: Декаленко В. С.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Любчика Івана Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.10.2016 року приблизно о 11 год. 00 хв. він рухаючись по автомобільній дорозі М-06 Київ - Чоп на автомобілі Дачія Логан, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві, молодшим лейтенантом поліції, Любчиком Іваном Михайловичем.

Зазначає, що він рухався на автомобілі без порушення ПДР України, однак інспектор звинуватив його у невиконанні правил дорожнього руху, зокрема в порушенні п. 9.8. ПДД України, а в подальшому в порушенні п. 2.1-А ПДР України та виніс Постанову від 22.10.2016 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 286584.

Посилається на те, що інспектор своїми діями під час розгляду справи порушив як законодавчо встановлений порядок розгляду такої справи, так і порядок складання оскаржуваної Постанови, оскільки розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не наддав можливості ознайомитися з матеріалами справи, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. У зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника позивача до суду надано заяву згідно якої останній позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Причини неявки відповідача в судове засідання суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.10.2016 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві, молодшим лейтенантом поліції, Любчиком І.М. (надалі - Відповідач) було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 286584, якою застосовано до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної Постанови, підставою для її винесення стало вчинення ОСОБА_1, на думку працівника поліції, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування 22.10.2016 року о 10 год. 50 хв. автомобілем НОМЕР_2 по автомобільній дорозі М-06 Київ - Чоп без увімкнутого ближнього світла фар та не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії (порушення п.п. 2.1.-А, 9.8 ПДР).

Так згідно частини першої статті 126 КУпАП, якою передбачено правопорушення за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначеної статті КУпАП вбачається, що складом адміністративного правопорушення передбаченого нею є керування ТЗ, особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

В той же час складом адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею не є керування ТЗ без увімкнутого ближнього світла фар.

За приписами статті 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Зі змісту зазначеної норми спеціального Закону вбачається, що підстави для зупинки поліцейським ТЗ є вичерпними, а навіть у випадку зупинки поліцейський зобов'язаний, зокрема поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним ТЗ з детальним описом підстави зупинки, визначеної у вказаній статті.

З системного аналізу норм КУпАП вбачається, що ним закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За приписами статті 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу).

Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Крім того, згідно статті 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

З викладеного вбачається, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана виконати ряд дій, обов'язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення.

В той же час судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що ним як на стадії зупинки ТЗ позивача так і при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності дані дії виконано не було, зокрема відповідачем не доведено законність зупинки ТЗ позивача, не встановлено на підставі належних та допустимих доказів чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП і чи винен він в його вчиненні (матеріали справи крім оскаржуваної постанови не містять будь-яких інших доказів винуватості позивача), не взято до уваги пояснення позивача та прийнято рішення на підставі власних переконань, що на думку суду дійсно свідчить про упереджений розгляд справи.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачу було роз'яснено його права, визначені ст. 268 КУпАП та надано можливість ними скористатися.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, які свідчать про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що відповідачем притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за відсутності як події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП так і його складу в його діях, чим грубо порушено вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та ст.ст. 245, 256, 268, 272, 280 КУпАП.

Стаття 71 КАС України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач незважаючи на вимоги вищезазначеної норми Закону, своїми процесуальними правими не скористався, в судове засідання не з'явився та не надав жодного доказу, який би підтверджував правомірність його дій та прийнятого ним рішення.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 126 ч. 1, 245, 247, 252, 268, 280, 284 КУпАП, ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», керуючись ст.ст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві, молодшого лейтенанта поліції, Любчика Івана Михайловича щодо винесення постанови від 22.10.2016 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 286584, якою застосовано до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві, молодшого лейтенанта поліції, Любчика Івана Михайловича від 22.10.2016 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 286584, якою застосовано до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Декаленко