Справа № 321/145/17
Суддя: Олійник М. Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/145/17
Провадження № 2-а/321/4/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Новікової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у виплаті їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, та зобов'язати виплатити їй передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю відмови відповідача у виплаті грошової допомоги на підставі п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, ОСОБА_1 зазначає, що 20 січня 2017 року вона звернулась до відповідача з заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, як особі, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працювала викладачем Пришибської дитячої музичної школи Михайлівської районної ради Запорізької області, має спеціальний педагогічний стаж на час призначення пенсії - 37 років 01 місяць, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте листом №2/Б-9 від 25 січня 2017 року їй було відмовлено у виплаті грошової допомоги з посиланням на те, що посада, на якій позивач працювала - викладач у дитячій музичній школі, не дає права на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, в зв'язку з чим вона не має права на одержання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити позов на підставах, викладених в позовні заяві.

Представник відповідача Новікова М.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову і надала письмові заперечення (а.с.13-15), відповідно до яких відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, так як позивач працювала у позашкільному навчальному закладі - музичній школі, підпорядковані міністерству культури та мистецтва на посаді викладача теоретичних дисциплін, яка не надає право на призначення пенсії за вислугу років і одноразової грошової допомоги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач з 01 серпня 1983 року працювала викладачем теоретичних дисциплін, фортепіано, у комунальному спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Пришибська дитяча музична школа Михайлівської районної ради Запорізької області».

16 вересня 2016 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком.

20 січня 2017 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області з заявою щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом УПФУ №2/Б-9 від 25 січня 2017 року (а.с.5) позивачу відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з посиланням на те, що посада, яку займала ОСОБА_1 не надає права на при значення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, і відповідно не надає права на виплату грошової допомоги при призначенні пенсії за віком.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003 року особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, механізм виплати цієї допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (надалі - Закон № 1788) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про освіту» до позашкільних навчальних закладів належать: палаци, будинки, центри, станції дитячої, юнацької творчості, учнівські та студентські клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.

Згідно з ч.2 ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічну діяльність у навчальних закладах здійснюють педагогічні працівники, у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації та закладах післядипломної освіти - науково-педагогічні працівники.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про позашкільну освіту» та Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2011 року №433, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Статтею 19 Закону України «Про позашкільну освіту», пунктом 25 Положення про позашкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2011 року №433, встановлено, що учасниками навчально-виховного процесу в позашкільному навчальному закладі, зокрема, є педагогічні працівники, психологи, соціальні педагоги, бібліотекарі, спеціалісти, залучені до навчально-виховного процесу.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей відносяться до категорії педагогічних працівників.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06 травня 2001 року, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Так, на підставі Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, робота в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах учителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючих навчальною і навчально-виховною частиною, завідуючих філіями, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальних педагогів (організаторів позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичних психологів, педагогів-організаторів, майстрів виробничого навчання, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи дає право на пенсію за вислугою років.

В той же час, згідно вказаного переліку у позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала викладачем теоретичних дисциплін, фортепіано, у комунальному спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Пришибська дитяча музична школа Михайлівської районної ради Запорізької області». Зматеріалів справи вбачається, що відповідно до Статуту комунального спеціалізованого мистецького навчального закладу «Пришибська дитяча музична школа Михайлівської районної ради Запорізької області», затвердженого рішенням районної ради п'ятого скликання 29 травня 2008 року № 8, цей заклад є позашкільним навчальним закладом культури та мистецтва і здійснює свою діяльність відповідно до Положення про позашкільний навчальний заклад, Положення про початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади системи Міністерства культури і мистецтв України від 08 серпня 2001 року №523 (а.с.16). Зазначена обставина також підтверджується листами Відділу культури і туризму Михайлівської РДА Запорізької області від 29 листопада 2016 року №015/01-19 «Про підпорядкування Пришибської дитячої музичної школи» (а.с.17) та від 22 листопада 2016 року №01-02-26/1980 «Про надання інформації на запит» (а.с.18).

Крім того, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06 лютого 2016 року № , КСМНЗ «Пришибська ДМШ» підпорядкована Відділу культури і туризму Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області (а.с.19-20).

Посада викладача в дитячій музичній школі (установі, яка підпорядкована відділу культури і туризму) Переліком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, не передбачена.

При цьому, відповідно до положення пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є 2 невід'ємних критеріїв для призначення пенсії за вислугу років, а саме:

-наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років;

-посада, що дає право на призначення пенсії повинна бути зазначена у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас, судом встановлено, що посада викладача позашкільного навчального закладу, яку займала позивач Бехтер О.В. Переліком №909 не передбачена, тобто не дає права на призначення пенсії за вислугу років.

Щодо посилання позивача на лист заступника Міністра соціального захисту населення України №01-3/133-02-2 від 01 лютого 1995 року, згідно якого повідомляється про поширення Кабінетом Міністрів України на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядку призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою КМУ від 04 листопада 1999 року № 909 без внесення змін до неї, наявність доручення КМУ від 06 січня 1995 № 397/21 без відповідних змін до Переліку не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі №419/794/15-а.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеній у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, згідно з п.5 якого, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі зазначеного, з урахуванням викладених обставин, в Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області не було законодавчих підстав зараховувати роботу позивача на посаді викладача музичної школи до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років та відповідно право на грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача, оскільки не встановлено вчинення ним дій не на підставі та не у спосіб, встановлений законом, тому позов не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник