Справа № 308/5905/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5905/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

- головуючого судді Шепетко І.О.,

- за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

- представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ПС2 № 889842 від 18.04.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 15.9 «е» ПДР України. Свої вимоги мотивував тим, що не вчиняв даного правопорушення, оскільки при винесенні постанови не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею. Зазначає, що 18.04.2016 року, рухаючись у м. Ужгород по просп. Свободи на автомобілі «Volkswagen Passat», номерний знак «MI141DT», неподалік магазину АВС «Зіна», що напроти 16-ти по верхівки м. Ужгорода, ним було здійснено зупинку транспортного засобу, де його автомобіль був заблокований екіпажем патрульної поліції, які звинуватили його у здійсненні зупинки ближче 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів. На підставі цього, винесла оскаржувану постанову, за якою наклала на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225,00 грн. Окрім того, відмічає, що постанова складена на бланку, який не відповідає затвердженій формі.

У судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що він заперечує проти позовних вимог, вважає, що наявність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП в діях позивача підтверджена, постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства. Зокрема, зазначив, що не погоджується із зауваженнями позивача відносно того, що постанова є недійсною через відсутній знак зупинки маршрутних транспортних засобів, оскільки згідно з п. 15.9. «е» ПДР України, зупинка забороняється, ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Як видно на доданій позивачем до матеріалів справи фотокопії даного посадкового майданчику, такий обладнаний лавками для сидіння пасажирів та захистом від дощу, є викладена цегляна пішохідна доріжка від лавок до дороги, а тому у інспектора поліції були наявні підстави вважати, що водій гр. ОСОБА_3 порушив п. 15.9 «е» ПДР України.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 18 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (№ 580-VIII), до 31 грудня 2016 року поліції дозволяється використання службових посвідчень, бланків, печаток, штампів, логотипів та емблем міліції та Міністерства внутрішніх справ України. Що в свою чергу, спростовує посилання позивача щодо невідповідності бланку постанови, затвердженій формі.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 18 квітня 2016 року інспектором роти 3 1 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_4 було винесено постанову відносно гр. ОСОБА_3 ОСОБА_5 ПС2 № 889842 від 18.04.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що водій гр. ОСОБА_3 18.04.2016 року о 02 год. 17 хв. в м. Ужгород по просп.. Свободи, 3, здійснив зупинку (стоянку) ближче, ніж 30 м до посадкового майданчику маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 «е» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На спростування доводів відповідача, позивач в своєму позові зазначає, що постанова, винесена незаконно, оскільки, він не порушував правил дорожнього руху, інспектор поліції безпідставно винесла постанову відносно нього.

В той же час, як випливає зі змісту позовної заяви, позивач не заперечує, що 18.04.2016 року, рухаючись у м. Ужгород по просп. Свободи на автомобілі «Volkswagen Passat», номерний знак «MI141DT», неподалік магазину АВС «Зіна», що напроти 16-ти по верхівки м. Ужгорода, ним було здійснено зупинку транспортного засобу.

Згідно з п. 15.9 «е» ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 222 КУпАП, за порушення вимог ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст. 70 КАС України випливає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки субєктом владних повноважень доказано правомірність свого рішення та дій щодо винесення постанови серії ПС2 № 889842 від 18.04.2016 року про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно гр. ОСОБА_3 Зазначена постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення. Доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України 31 січня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено і підписано 06 лютого 2017 року.

Керуючись ст.ст. 158-163, 185-186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6