Справа № 414/20/17
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

08 лютого 2017 року

Справа № 414/20/17

Провадження № 2-а/414/15/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря Реутової О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінної Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 3 батальйону УПП в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_3, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 153619, винесену стосовно нього 01.01.2017 відповідачем про накладення адміністративного стягнення за ст. 126 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 01.01.2017 після 17 год. він разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 та малолітньою донькою поїхали на автомобілі «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером ВВ1100СК у м. Рубіжне подивитись на головну ялинку міста, що розташована біля Рубіжанської міської ради. Позивач рухався по пр. Переможців м. Рубіжного, проте оскільки проїзд у напрямку Рубіжанської міської ради був закритий, він вирішив обїхати та стати з іншого боку площі. Він повернув на вул. Миру, потім звернув на вул. Визволителів, і врешті продовжив рух по вул. 30 років Перемоги, на перехресті вулиці 30 років Перемоги та пр. Переможців повернувши направо. Поки він обїжджав, його донька заснула, і вони з дружиною вирішили поїхати додому у м. Кремінна, тому він продовжував рух по пр. Переможців у напрямку пр. Московського. Коли він рухався по пр. Переможців, за його автомобілем зявився автомобіль поліції із увімкненими синіми маячками, а коли він підїхав до будинку № 26, на автомобілі поліції увімкнулися червоні маячки, у звязку з чим позивач зупинився.

До його машини підійшли працівники поліції та пояснили, що він рухався по смузі зустрічного руху. Він попросив їх надати докази вчиненого ним правопорушення, на що працівники поліції відповіли, що вони не мають такої можливості. Відповідач ОСОБА_3 попросив його предявити документи на автомобіль і ОСОБА_1 предявив їх. Після цього відповідач попросив у нього страховий поліс, проте ОСОБА_1 пояснив, що надасть якого після того, як йому нададуть докази вчинення ним правопорушення, проте у грубій формі працівник поліції відмовився це зробити.

Через півгодини на місце підїхав ще один екіпаж патрульної поліції і позивача почали витягати з машини. Вони не змоги цього зробити, а позивач у звязку з їх діями викликав поліцію за номером «102». Згодом позивач сам вийшов з машини. За цей час він декілька разів надавав їм для огляду документи на автомобіль.

Після цього на місце підїхали його знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були у м. Рубіжне на ялинці і, проїжджаючи мимо, побачили автомобіль позивача. Через 15 хвилин до них також підїхав наряд поліції, який викликав позивач. Він розповів працівникам поліції, що його безпричинно зупинили патрульні поліцейські, а також предявив їм всі необхідні документи, в тому числі страховий поліс. Проте відповідачем була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП за те, що він рухався по зустрічній смузі руху і порушив п. 11.2 ПДР, а також через відсутність полісу страхування та порушенням п.п. 2.1, 2.4 ПДР. Копію постанови позивачу не надали, він отримав її 03.01.2017 у м. Лисичанську за заявою у відділку патрульної поліції, відеозапис його правопорушення йому надати відмовилися. Позивач наголошує, що в порушення вимог законодавства постанова була складена без фактичного розгляду справи, права йому не зачитувалися. Крім того, у постанові не вказано, що до неї додається будь-який відеозапис. З наведених обставин позивач вважає постанову, винесену стосовно нього відповідачем, незаконною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, а також пояснив, що 01.01.2017 він з дружиною та дитиною поїхали у м. Сєвєродонецьк на ялинку. Коли вони вже поверталися додому, дружина запропонувала заїхати на ялинку у м. Рубіжне, проте оскільки дочка заснула, коли вони підїхали до ялинки, вони вирішили вирушити додому. Позаду них зявився автомобіль патрульної поліції, який просигналізував їм про необхідність зупинки. Поліцейські повідомили ОСОБА_1, що він порушив правила дорожнього руху та виїхав на зустрічну смугу руху, з чим позивач не погодився. Вони попросили його показати документи, після чого він надав їм для огляду водійське посвідчення та технічний паспорт. Поліцейські попросили його предявити страховий поліс, проте позивач відмовився надати його, вимагаючи пояснити, в чому полягало порушення ним правил дорожнього руху та надати відповідні докази. Поліцейський відповів, що не має можливості принести плазму до позивача у автомобіль. Пізніше позивач викликав поліцію за номером «102». Також на місце підїхали знайомі позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 У присутності поліцейських та своїх знайомих ОСОБА_1 показував усі документи, в тому числі страховий поліс, який в нього був із собою. Він просив розглянути справу за участю адвоката, проте такої можливості йому не надали, фактично розгляд справи не проводився, права йому не зачитувалися. Його дружину та його знайомих поліцейські не опитували та не вписували у документи як свідків, хоча позивач на цьому наполягав. Копію постанови позивачу не надавали, він отримав її особисто 03.01.2017 в управлінні патрульної поліції у м. Лисичанську.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтримав заявлений позов та пояснив, що підстав для зупинки транспортного засобу позивача у працівників патрульної поліції не було. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинні досліджуватися докази, проте жодних доказів відповідачем надано не було, права йому не зачитувалися, клопотання належним чином не заслуховувалися та розглянуті не були. У постанові зазначається, що ОСОБА_1 порушив п. 11.2 ПДР України, проте за вказаною постановою він притягається до адміністративної відповідальності лише за порушення п.п. 2.1, 2.4 ПДР України за ст. 126 ч. 1 КУПАП, а саме у звязку з тим, що він не мав при собі страхового полісу. Крім того, п. 11.2 ПДР України забороняє виїзд на смугу зустрічного руху за наявності двох смуг для руху в одному напрямку, проте у оскаржуваній постанові вказано лише, що позивач виїхав на зустрічну смугу руху (без будь-яких уточнень), однак вказане правопорушення передбачено іншим пунктом ПДР. Позивач був притягнутий до відповідальності не за вчинення того правопорушення, у звязку з яким його було зупинено працівниками поліції. Поліцейські не мали законних підстав вимагати у позивача поліс страхування, оскільки не надали йому жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Також поліцейські не пояснили позивачу, в який момент він вчинив порушення, де конкретно це сталося, якими дорожніми знаками чи розміткою вони керувалися. Більше того, справа розглядалася не за місцем вчинення правопорушення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу, як того вимагає закон, а на місці вчинення, що також є порушенням порядку розгляду справи. Відповідачем не розяснювалися права ОСОБА_1, а також ним були проігноровані права позивача щодо подачі клопотань, залучення захисника, допиту свідків тощо. В той же час, пізніше, коли підїхали за викликом поліцейські, позивач надав всі документи, в тому числі поліс страхування, який очевидно на момент зупинки транспортного засобу він мав при собі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також надав письмове заперечення проти позову, додавши до нього копії відеозапису зі службових нагрудних камер поліцейських. Зокрема, в своїх запереченнях відповідач зазначив, що 01.01.2017 приблизно о 17 год. він зупинив ОСОБА_1 за порушення вимог п. 11.2 ПДР України, повідомив водія про причину зупинки та суть правопорушення. Факт правопорушення був зафіксований за допомогою службового відеореєстратора. Після цього водію було запропоновано предявити документи відповідно до п.п. 2.1, 2.4 ПДР України, проте поліс страхування позивач надати відмовився, пояснюючи це тим, що його зупинили незаконно, при цьому поводив себе зухвало. Водію було запропоновано підійти до службового автомобіля та ознайомитись із відеозаписом зі службового відеореєстратора, проте водій відмовився. У подальшому відповідачем було прийнято рішення про розгляд порушень вимог п.п. 11.2, 2.1(ґ) ПДР України і винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 153619 від 01.01.2017 за порушення п. 2.1(ґ) ПДР України, та застосована максимальна санкція з двох розглядуваних правопорушень. Посилання позивача на те, що йому не було надано можливості скористатися своїми правами є безпідставними, розгляд справи проводився згідно з вимогами чинного законодавства. Тому відповідач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягенення на відповідача була складена без порушень вимог закону, у звязку з чим просив залишити адміністративний позов без задоволення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що вона є дружиною позивача. Приблизно другого січня вони їздили з дитиною на ялинку. Поки доїхали до ялинки, дитина заснула, оскільки вона хворіла і в неї була висока температура. Коли вони підїхали до ялинки, проїзд до неї було закрито, тому вони почали обїжджати і повернули направо. Оскільки дитина заснула, вони вирішили поїхати додому. Одразу після повороту направо на потрібну вулицю до них підїхала поліція. Працівники поліції почали вимагати у її чоловіка ОСОБА_1 документи, після чого він двічі предявляв їм документи, а саме водійські права та техпаспорт. Чоловік також мав при собі поліс страхування. Вони питали у поліцейських, що вони порушили, проте чіткої відповіді на свої питання не отримали. Розгляд справи не здійснювався, докази правопорушення їм не надавалися. Поліцейські намагалися витягнути її чоловіка з машини, налякали дитину. У звязку з цим вони були вимушені викликали поліцію за номером «102», у їх присутності чоловік ще раз предявляв усі документи на автомобіль, в тому числі страховий поліс. Правила дорожнього руху чоловік не порушував, на зустрічну смугу руху не виїжджав, вони рухалися у своїй смузі. На тій ділянці дороги, де їх зупинили, на думку свідка, було по одній смузі для руху у кожному напрямку. Дорога була вкрита кригою.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що приблизно місяць тому він разом з ОСОБА_6 був на ялинці у м. Рубіжному. Коли вони відїжджали, то побачили автомобіль свого друга ОСОБА_1, якого зупинили поліцейські. Вони підїхали та стали свідками конфлікту між поліцейськими та позивачем. У присутності ОСОБА_5 позивач предявляв поліцейським водійські права, техпаспорт та страховий поліс. Поліцейські складали у відношенні позивача документи. В результаті був викликаний ще один екіпаж поліції за номером «102». Коли останні приїхали, позивач ще раз предявив вищевказані документи на автомобіль. Ділянка дороги, де зупинили автомобіль позивача, була вкрита кригою, розмітки видно не було. З урахування ширини проїзної частини, на думку свідка, по цій дорозі могли б проїхати по одній машині у кожному напрямку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що після Нового року він разом із знайомим ОСОБА_5 був на ялинці у м. Рубіжне. Коли вони відїжджали, їм довелося обїхати площу з ялинкою, оскільки вона була перекрита знаками. Там вони побачили автомобіль ОСОБА_1, поряд з яким стояв автомобіль поліції. В машині позивача була також його дружина та дитина. Вони зясували у позивача, який сидів у машині, що сталося, і той відповів, що в нього вимагали документи, проте він відмовився їх передати, оскільки вважав цю вимогу незаконною. При цьому ОСОБА_1 предявляв працівникам поліції водійські права, техпаспорт на машину та страховий поліс. ОСОБА_1 пояснював, що його намагалися витягти з автомобіля, доказів вчинення ним правопорушення йому не надавали. Був викликаний ще один екіпаж поліції за номером «102», складалися документи. Ділянка дороги, де зупинили автомобіль позивача, була вкрита кригою, розмітки видно не було. З урахування ширини проїзної частини, на думку свідка, по цій дорозі, на думку свідка, могли б проїхати по дві машині у кожному напрямку.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, а також свідків, розглянувши матеріали адміністративної справи в межах заявлених вимог, обєктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, вважає, що адміністративний позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови серії АР № 153619 від 01 січня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером ВВ1100СК, порушив правила дорожнього руху, а саме рухався 01.01.2017 о 17-35 год. біля будинку № 26 по пр. Переможців м. Рубіжного по смузі для зустрічного руху транспортних засобів, під час перевірки документів не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто позивач не дотримався вимог п.п. 11.2, 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого відповідачем ОСОБА_3, рядовим поліції, інспектором роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне була складена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 6).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, обїзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил, зокрема, розташування транспортних засобів на проїзній частині тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до абз. «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до абз. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки, зокрема поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З наведених норм законодавства вбачається, що за наявності факту порушення водієм Правил дорожнього руху зупинка транспортного засобу є законною, і лише з дотриманням таких умов у інспектора поліції виникає право на реалізацію повноважень вимагати у особи предявлення нею документів, зокрема полісу (сертифікату) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з постанови відповідача, підставою для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, було посилання відповідача на порушення п. 11.2 ПДР України, а саме рух по зустрічній смузі руху (на дорозі, яка має дві і більше смуг для руху в одному напрямку), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 (так само як і ч. 1 ст. 126 КУпАП), виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Проте відповідачем не було складено постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо порушення позивачем п. 11.2 ПДР України, отже наявність факту такого правопорушення відповідачем не доведено, тому і наявність підстав для зупинки позивача є необґрунтованими.

Більше того, констатуючи у своїй постанові порушення позивачем п. 11.2 ПДР України, відповідач, тим не менш, не зазначає, що на вказаній ділянці дороги, а саме біля будинку № 26 по пр. Переможців м. Рубіжного Луганської області було саме дві смуги для руху в одному напрямку, а у своїх запереченнях не зазначає, яким чином він це визначив відповідно до п. 11.1 ПДР України (дорожніми знаками, дорожньою розміткою, з урахуванням ширини проїзної частини тощо). В той же час, як вбачається з пояснень позивача, його представника та свідків, досліджених відеозаписів (а.с. 41, 61), наданих представником позивача та відповідачем, дорожні знаки 5.16, 5.17.1, 5.17.2 на зазначеній ділянці дороги були відсутні, відповідної дорожньої розмітки не було, дорога частково була вкрита кригою, а з урахуванням ширини проїзної частини на цій ділянці дороги в кожному напрямку одночасно міг проїхати лише один транспортний засіб, що також підтверджується роздруківкою карти та знімку з космосу цієї ділянки дороги, що наявні матеріалах справи (а.с. 49, 50).

Також суд звертає увагу на те, що конкретної причини зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки поліцейським вказано не було. Так, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що одразу після зупинки відповідач називав причиною зупинки позивача поворот ним з лівої смуги направо, проте згодом зазначив, що позивач був зупинений у звязку із виїздом на зустрічну смугу руху, і в подальшому під час складення постанови зазначив саме порушення позивачем п. 11.2 ПДР України.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту порушення позивачем п. 11.2 ПДР України, у відповідача були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, а отже вимога інспектора патрульної поліції про надання полісу (сертифікату) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не може вважатися законною, а тому ненадання такого документу також не може вважатися порушенням ст. 126 КУпАП.

Слід зазначити, що в матеріалах справи наявна копія полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0642673, оформленого 16.07.2016 на ОСОБА_1 строком дії на 1 рік, а саме до 16.07.2017 (а.с. 9), тобто дійсного на момент винесення оскаржуваної постанови. Оригінал зазначеного полісу страхування позивач надав суду для огляду в судовому засіданні. Крім того, як вбачається з пояснень позивача та свідків в судовому засіданні, а також дослідженого в судовому засіданні відеозапису, наданого представником позивача, ОСОБА_1 під час його зупинки відповідачем мав при собі зазначений поліс страхування і навіть демонстрував його на відеокамеру. Таким чином, викладені відповідачем у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності обставини щодо відсутності у ОСОБА_1 на час зупинки транспортного засобу полісу страхування є необґрунтованими і спростовані наданими позивачем доказами.

Крім того, відповідно до ст. 279 КУпАП та п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, який розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Проте, як вбачається з пояснень позивача та досліджених в судовому засіданні відеозаписів, наданих представником позивача та відповідачем, права ОСОБА_1 під час розгляду справи не розяснювалися, докази вчиненого ним правопорушення не досліджувалися, а розгляд справи проведений формально та без належного дотримання процедури, встановленої законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова серії АР № 153619, винесена 01.07.2017 відповідачем стосовно позивача про накладення на останнього адміністративного стягнення за ст. 126 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 153619, винесену 01 січня 2017 року інспектором роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядовим поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Вступну та резолютивну частину постанови складено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 08 лютого 2017 року.

Повний текст постанови складено13 лютого 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.Г. Безкровний