Справа № 810/635/17
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

09 лютого 2017 року 810/635/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Дудін С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Бучанської міської нотаріальної контори про визнання незаконною постанови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Бучанської міської нотаріальної контори, у якому позивач просить суд:

- визнати незаконною постанову державного нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори №2010/02-31 від 19.10.2016 про відмову у вчиненні нотаріальних дій;

- зобов'язати державного нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори Фальковську Л.М. видати ОСОБА_1 : свідоцтво на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; свідоцтво на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0735 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0040 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0400 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Подану позивачем заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Так, статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, п.7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1 Закону України "Про нотаріат" №3425-XII від 02.09.1993 нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Частиною 4 ст.3 вказаного Закону встановлено, що нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Таким чином, нотаріуси при вчиненні нотаріальних дій не здійснюють владних управлінських функцій, у зв'язку з чим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України вони не відносяться до суб'єктів владних повноважень рішення, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені до адміністративних судів.

Єдиним випадком, коли нотаріуси здійснюють владні управлінські функції, є виконання ними функцій державного реєстратора при реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, об'єкти незавершеного будівництва та обтяжень таких прав (ч.5 ст.3 , п. 2 ч.1 ст.10, ч.3 ст.20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Проте, викладені в позовній заяві обставини не стосуються наведеного випадку.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України позови щодо нотаріальних дій та відмови у їх вчиненні розглядаються в порядку позовного провадження, встановленого ЦПК України.

Таким чином, подана позивачем заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В свою чергу суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися з відповідною позовною заявою до місцевого загального суду, оформивши її згідно з вимогами Цивільно-процесуального кодексу України.

Керуючись п.1 ч.1, ч.6 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті провадження у справі.

2.Копію ухвали разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами надіслати ОСОБА_1.

3.Роз'яснити, що розгляд справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дудін С.О.