Справа № 210/1485/16-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1485/16-а
Провадження № 2-ар/210/2/17
У Х В А Л А

іменем України

"09" лютого 2017 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чайкіної О.В.,

за участі секретаря - Куксенко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про розяснення постанови Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2016 року у справі № 210/1485/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного об′єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі позивач), звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (надалі відповідач) щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком з 01 червня 2015 р., та зобовязати вчинити дії по відновленню пенсії та виплатити недоплачену суму пенсії, в обґрунтування якого зазначила, що з липня 2011 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 01 квітня 2015 р. відповідачем припинено виплату пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року. У подальшому, вона звернулась до відповідача із заявою про поновлення пенсії, однак їй відмовлено. Позивач вважає такі дії безпідставними, а рішення відповідно незаконним. Також позивач просить суд поновити строк до звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2016 року:

- адміністративний позов ОСОБА_2 до Криворізького південного обєднання управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,- задоволено частково;

- визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо припинення виплати з 01 червня 2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2;

- зобов'язано Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновити виплату призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії ОСОБА_2 (06 липня 1956р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), з 01 вересня 2015 року;

- зобов'язано Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (06 липня 1956р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 вересня 2015 року;

- позовні вимоги в частині зобовязання Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновлення виплати пенсії, здійснення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 (06 липня 1956р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 червня 2015 року по 01 вересня 2015 року залишено без розгляду;

- стягнуто з Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (, 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ОСОБА_3, 85а) за рахунок коштів бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (06 липня 1956р.н., зареєстрована: м. Кривий Ріг, вул. 22-Партз′їзду, б. 6, кв. 22, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

- постанову суду допущено до негайного виконанню в межах суми платежу за один місяць.

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області виконати постанову негайно у межах суми платежу за один місяць та подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили (а.с. 49).

Постанова суду не оскаржена, набрала чинності 12 вересня 2016 року. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження.

Суб"єктом владних повноважень - відповідачем, 26 вересня 2016 року надано звіт про виконання рішення суду в частині нарахування поновленої пенсії (а.с. 55)

Позивач 25 січня 2017 року звернувся до суду із заявою про роз'яснення вказаного судового рішення, яка мотивована тим, що відповідачем лише частково виконано судове рішення, з дати вказаної у постанові суду і по день її ухвалення, а в подальшому рішення суду відповідачем взагалі не виконується.

Від сторін у справі надійшли заяви про розгляд питання про роз"яснення судового рішення в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи сторін, приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Отже, правовою підставою для роз'яснення судового рішення є його незрозумілість, що зумовлена нечіткістю змісту та невизначеністю рішення, тобто наявністю в ньому положень, які викликають суперечки при його виконанні.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про роз'яснення постанови Дзержинського районного суду міста ОСОБА_1 від 05 серпня 2016 року шляхом його роз'яснення, щодо кінцевої дати виплати пенсійного забезпечення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що роз'яснення вказаного судового рішення обумовлено необхідністю надання йому чіткості та зрозумілості при виконанні і таким чином забезпечення виконання завдань і мети правосуддя, кінцевою стадією якого є виконання рішення суду, адже без цього права особи, на користь якої ухвалено судове рішення, залишаються порушеними.

Приходячи до такого висновку, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 29.06.2004 р. по справі «Півень проти України», в якому Суд зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень.

У своїй заяві позивач просить роз"яснити постанову суду стосовно призначення та виплати пенсії з 01 вересня 2015 року, оскільки з 26 вересня 2016 року позивач перейшла на інший вид пенсії - довічне грошове утримання, однак з січня 2016 року до 26 вересня 2016 року відповідачем не виконана постанова суду, не зважаючи на те, що судом не визначена кінцева дата припинення виплати поновленої пенсії.

Суд зазначає про те, що законом не встановлюється а ні строковість, а ні обмеження у часі виплати пенсії, оскільки з самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу.

В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок), тоді як, кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Враховуючи викладене, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Суд зазначає, що пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Водночас, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через можливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Поряд з цим, такі заходи можуть бути обумовлено необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України» (заява №43331/12) щодо невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 01 грудня 2008 року. Суд визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтовану. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

Пунктом 12 Закону України N 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» абзац другий ч.1 ст. 47 замінено п'ятьма абзацами такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Згідно пунктів 2 і 5 Розділу ІІІ Прикінцевих положень вищевказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. У разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Законодавцем до 01.06.2015 року не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, відповідно, з вказаної дати скасована норми пенсійного забезпечення осіб, яких пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто з цієї дати повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 скасовано підставу для зупинення виплати пенсії/щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 22 Закону України №911- VІІІ від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» абзац викладено у такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Аналізуючи положення вищевказаного Закону, суд приходить до висновку про те, що законодавцем з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року тимчасово зупинено виплату пенсій/щомісячного довічного грошового утримання особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів». Даний Закон не скасовано та не визнано неконституційним,.

Таким чином, Законом України №911- VІІІ від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено інші, ніж передбачені Закону України N 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» обмеження щодо виплати пенсії.

Тобто, з 01 січня 2016 року в Україні змінилося правове регулювання виплати пенсії позивачу, а з 27 вересня 2016 року змінився правовий статус позивача.

Таким чином, постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2016 року слід розуміти, так, що нарахування та виплата ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» здійснюється з 01 вересня 2015 року без обмеження будь-яким кінцевим терміном або строком, за відсутності зміни правового статусу чи зміни правового регулювання виплати пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41, 170 КАС України, суд ухвалив.

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про розяснення постанови Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2016 року у справі № 210/1485/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного об′єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Роз"яснити, що виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Нарахування та виплата ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» здійснюється з 01 вересня 2015 року без обмеження будь-яким кінцевим терміном або строком за відсутності зміни правового статусу позивача чи зміни правового регулювання виплати пенсії.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна