Справа № 263/551/17
Суддя: Мельник І. О.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №263/551/17
Провадження №2а/263/271/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.О.,

при секретарі Домановій І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Маріуполі про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 12.11.2016 року інспектором батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії БР№242249, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у звязку з тим, що він 12.11.2016 року о 07:30 год. на ділянці 31 км. а/д Кременівка-Ялта керував автомобілем НОМЕР_1 на ділянці 31 км. а/д Кременівка-Ялта без посвідчення на право керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Просить визнати неправомірними дії інспектора щодо складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати зазначену постанову, оскільки в зазначений час та у зазначеному місці він транспортним засобом ВАЗ21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 не керував, а знаходився на пасажирському сидінні транспортного засобу ВАЗ21154 реєстраційний номер НОМЕР_3, а за кермом перебувала його дружина, що можуть підтвердити свідки пасажири автомобіля, що рухався позаду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник відповідача надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягав на задоволені позову за наведеними обставинами.

Відповідач - інспектор батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2 свого права на участь у судовому засіданні не використав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача на підставі поданих доказів.

Від представника відповідача - Управління патрульної поліції у місті Маріуполі, надйшов лист про повернення матеріалів по зазначеній адміністративній справі, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення серії БР№242249 від 12.11.2016 була винесена посадовою особою Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.11.2016 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії БР№242249, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у звязку з тим, що він 12.11.2016 року о 07:30 год. на ділянці 31 км. а/д Кременівка-Ялта керував автомобілем НОМЕР_1 без посвідчення на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Згідно зазначеної постанови субєктом владних повноважень, який склав її є інспектор батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2

Відповідно до листа вих.№6314/504/05-2016 від 23.11.2016 року та висновку від 18.11.2016 року Нікольського ВП Волноваського відділу ГУ НП в Донецькій області 12.11.2016 року по а/д Кременівка-Ялта ОСОБА_1 їхав на автомобілі НОМЕР_4, за кермом якого перебувала його дружина ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК813644 ОСОБА_1 належить транспортний засіб марки ВАЗ21154 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_3.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та тягне за собою накладення штрафу від 25 до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За вимогою п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, в розумінні вимог статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб'єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Так, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб'єкт владних повноважень, яким є відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Тому, суд, враховуючи позицію позивача та надані ним письмові докази приходить до висновку, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 242249 від 12.11.2016 року не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 2.1 «а» ПДР, її зміст фактично базується лише на суб'єктивному погляді самого відповідача.

Дана обставина, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, не була спростована відповідачем - інспектором батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2А.в суді.

Як зазначалось вище, відповідно до ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України є недоведеним.

Отже, оскільки відповідач - інспектор батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2, який склав постанову щодо відповідача, в судове засідання доказів на підтвердження правомірності своїх дій суду не надав, тому суд приходить до висновку про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повноваження суду при вирішенні справи відповідно до приписів КАС України визначені частиною статтею 162 цього кодексу. Так, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд частково задовольняє заявлені позовні вимоги ОСОБА_1, визнає протиправними дії інспектора батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2 щодо складання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та скасовує постанову серії БР № 242249 від 12.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В частині позовних вимог до Управління патрульної поліції у місті Маріуполі слід відмовити з огляду на те, що вказаний субєкт владних повноважень немає ніякого відношення до оспорюваної позивачем постанови.

Розглядаючи питання поновлення строків на звернення до суду суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 289 КУпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати справу.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений.

З позову та наданих документів вбачається, що за фактом незаконного складання відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за його повідомленням Нікопольсктим ВП Волноваського відділу ГУНП в Донецькій області проводилася перевірка, за якою висновок було отримано 28.12.2016 року. Крім того, спірна постанова оскаржувалася позивачем до управління превентивної діяльності ГУНП в Донецькій області.

Враховуючи викладені позивачем обставини на підтвердження поважності пропуску строку для звернення до суду з даним позовом, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 288 ч. 4 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Отже, позивач, який оскаржив постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 102, 159, 160, 162, 163, 171-2 КАС України, ст. 22, ст. 126 ч. 1, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч. 3 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати поважним причини пропуску та поновити строк на звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до інспектора батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Маріуполі про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора роти батальйону дорожньо-патрульної служби ГУ НП у місті Маріуполі ОСОБА_2 щодо складання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та скасувати постанову в справі про адміністративні правопорушення серії БР № 242249 від 12.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

На постанову у частині відмови в задоволені позову, може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня її отримання.

Суддя І.О. Мельник