Справа № 638/12982/15-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 р.Справа № 638/12982/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2016р. по справі № 638/12982/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

за участю Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іваницької А.О.

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2016р. частково задоволено скаргу ОСОБА_3.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іваницької А.О. про закінчення виконавчого провадження № 50587383 від 22.04.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з даною постановою суду в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову в цій частині та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції частково дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, крім того, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії працівників ГУ ПФУ в Харківській області протиправними та зобов'язати ГУ ПФУ в Харківській області надати належним чином завірену копію протоколу №2 від 17.02.2015 року для подальшого оскарження у передбаченому законом порядку.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2015 року по справі № 638/12982/15-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено.

28.01.2016 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2015 року та зобов'язано головне управління пенсійного фонду України в Харківській області надати ОСОБА_1 належним чином завірену копію протоколу № 2 засідання Комісії з питання розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення від 17.02.2015 року.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 22.03.2016 року відкрито виконавче провадження № 50587383 за виконавчим листом, виданим на підставі зазначеного рішення суду.

Постановою державного виконавця від 22.04.2016 року закінчено виконавче провадження № 50587383 у зв'язку з тим, що боржником фактично виконано в повному обсязі рішення в самостійному порядку.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов в частині скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іваницької А.О. про закінчення виконавчого провадження № 50587383 від 22.04.2016 року, суд виходив з відсутності належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання управлінням пенсійного фонду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2016 року.

Враховуючи, що в цій частині постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2016р. ніким не оскаржена, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині направлення виконавчого листа до виконавчої служби для належного виконання, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1)визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП№50587383 від 22.04.2016р. за виконавчим листом № 638/12982/15-а від 17.03.2016р. прийнята державним виконавцем з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.50 у разі закінчення виконавчого провадження виконавчий документа повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав; арешт, накладений на майно боржника -знімається та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з п.2 резолютивної частини постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№50587383 від 22.04.2016р., копію постанови направлено сторонам, а виконавчий лист надісланий до суду, який його видав. Тобто, до Дзержинського районного суду м. Харкова

Разом з тим, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2016р. частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іваницької А.О. про закінчення виконавчого провадження № ВП50587383 від 22.04.2016 року.

Відповідно до вимог ст. 51. Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження <…> визнана судом незаконною чи скасована <…>, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, <…>.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Виходячи з системного аналізу норм діючого законодавства, колегія суддів зазначає, що суд, якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний пред'явити його до виконання (або надіслати державному виконавцю для належного виконання, як цього вимагає позивач) у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження.

Між тим, постанова про відновлення виконавчого провадження ще державним виконавцем на приймалася та не могла бути прийнята, оскільки рішення суду (постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2016р.), яким було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№50587383 від 22.04.2016р. і яке є підставою для ухвалення відповідної постанови про відновлення виконавчого провадження, ще не набрало законної сили внаслідок його апеляційного оскарження ОСОБА_1 до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про направлення виконавчого листа №638/12982/15-а до державного виконавця для належного виконання є передчасними, оскільки у Дзержинського районного суду м. Харкова обов'язок щодо пред'явлення до виконання виконавчого листа № 638/12982/15-а від 17.03.2016р. у зв'язку з відновленням виконавчого провадження ще не виник, а отже задоволення таких вимог буде свідченням захисту прав позивача на майбутнє.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного Суду України, зазначеними в постанові від 10.02.2011 року по справі №К-20225/08.

Отже позовні вимоги про направлення виконавчого листа № 638/12982/145-а від 17.03.2016р. державному виконавцю для належного виконання є передчасними і прийняття судом першої інстанції рішення про їх задоволення одночасно з вирішенням питання про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження буде свідченням порушення вимог закону та виходитиме за межі завдань адміністративного судочинства, а тому ці вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо направлення виконавчого листа № 638/12982/145-а від 17.03.2016р. державному виконавцю для належного виконання.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо вимог апеляційної скарги про винесення окремої ухвали суду відносно судді Аркатової К.В., то судова колегія зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 208 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст. 166 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Відповідно до ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Як вбачається з вищенаведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, постановлення окремої ухвали є правом суду. Виходячи з обставин даної справи, колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали суду відносно судді Аркатової К.В., оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про необхідність ухвалення такого рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги з вищенаведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2016р. по справі № 638/12982/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 13.02.2017 р.