Справа № 808/2786/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року о 17 год. 23 хв.,Справа № 808/2786/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого-судді Прасова О.О., суддів Батрак І.В., Матяш О.В., за участю секретаря Гудименко Я.А., за участю представників відповідачів-1,2,3 Єлисеєва Д.С., представника відповідачів-2,3 Парфьонової О.В., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до 1.Державної міграційної служби України, 2.Управління Державної міграційної служби у Запорізької області, 3.Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області

про визнання незаконним та скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (надалі - позивач або ОСОБА_3) до Державної міграційної служби України (надалі - відповідач-1), Управління Державної міграційної служби у Запорізької області (надалі - відповідач-2), Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (надалі - відповідач-3), в якому позивач просить суд: 1) визнати незаконним та скасувати висновок, затверджений Державною міграційною службою України від 08.12.2014, про те, що паспорт на ім'я позивача виданий з порушенням вимог чинного законодавства України; 2) зобов'язати Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України.

У позові ОСОБА_3 зазначила, що у 2001 році вона звернулась із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням та надала усі необхідні документи, які були перевірені відповідним органом на відповідність чинному законодавству України та відсутність підстав для відмови отримання громадянства України, після чого їй було видано паспорт громадянина України. У травні 2014 року ОСОБА_3 загубила паспорт та звернулась до Мелітопольського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області із заявою про отримання нового паспорту. В задоволенні заяви було відмовлено із посиланням на результати перевірки, якою встановлено безпідставність видачі ОСОБА_3 паспорту громадянина України. Вважає висновок, затверджений Державною міграційною службою України від 08.12.2014, про те, що паспорт на її ім'я виданий з порушенням вимог чинного законодавства України незаконним та таким, що порушує її права, у зв'язку з чим просить його скасувати.

Позивач подав до суду пояснення до позову, в яких заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представники відповідачів позов не визнали у повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити та надали спільне заперечення на адміністративний позов (а.с.48-53), відповідно до якого вважають, що оскільки ОСОБА_3 із заявою про визначення належності до громадянства України та з заявою про заміну громадянства до відповідного органу не зверталась, ОСОБА_3 громадянство України фактично не набуто, у зв'язку з чим, паспорт на ім'я ОСОБА_4 виданий з порушенням вимог чинного законодавства України. Зазначають, що висновок від 08.12.2014 затверджено у порядок та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Вислухавши пояснення представників відповідачів, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Першотравневе, Ясиноватського району, Донецької області, що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с.13).

ОСОБА_3 у 1997 році оформила виїзд на постійне проживання за межами Республіки Білорусь.

19.08.1997 позивач звернувся до Відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи УМВС України у Запорізькій області із заявою про видачу посвідки на проживання в Україні. (а.с.58)

26.08.1997 позивачу видано тимчасову посвідку на проживання в Україні серії НОМЕР_1, термін дії до 26.08.1999.

Відповідно до Форми №1, 04.12.2001 позивач звернувся до Мелітопольського РВ УМВС України в Запорізькій області із заявою про видачу паспорту у зв'язку з набуттям громадянства України та надав паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 від 23.06.1997 (а.с. 64).

27.12.2001 Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_3 документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_3.

13.05.2014 ОСОБА_3 звернулась до Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області із заявою про втрату паспорта.

У ході розгляду заяви про втрату паспорту, начальником Мелітопольського УДМС України в Запорізькій області проведена перевірка щодо законності видачі паспорта громадянина України ОСОБА_3, за результатами якої складено Висновок, погоджений начальником УДМС України в Запорізькій області, затверджений 08.12.2014 директором Департаменту з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Державної міграційної служби України, відповідно до якого паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, оформлений 27.12.2001 Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_3, вирішено вважати недійсним та таким, що підлягає вилученню і знищенню. Рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до посольства Республіки Білорусь з приводу отримання паспорта громадянина Білорусії, що у подальшому надасть змогу здійснити процедуру набуття громадянства України за територіальним походженням згідно ст.8 Закону України «Про громадянство України» (а.с.19-21, 60-61).

Відповідно до вказаного Висновку перевіркою встановлено, що за обліками Відділу ПР та МР УМВС України в Запорізькій області громадянин Республіки Білорусії ОСОБА_3 документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1, виданою 26.08.1997, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. 04.12.2001 до Відділу ПР та МР Мелітопольського РВ УМВС України в Запорізькій області з приводу обміну паспорта серії НОМЕР_2, виданого 23.06.1997 МВС Республіки Білорусь, на паспорт громадянина України звернулась ОСОБА_3 та надала наступні документи: заяву про видачу паспорта громадянина України, паспорт серії НОМЕР_2, який підлягав обміну, та 2 фотокартки. Начальник відділу Павленко М.О. не вивчивши належним чином надані матеріали, не врахував те, що у заяві про видачу паспорта підставою оформлення паспорта громадянина України зазначено паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2, виданий 23.06.1997 МВС Республіки Білорусь, та вимоги п.21 розділу III «Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», затвердженої 17.08.1994 наказом МВС України №316, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05.09.1994 №211/421, прийняв рішення про документування ОСОБА_3 паспортом громадянина України. 27.12.2001 оформлено заявнику паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 та до Книги обліку прибутків та видатків паспортів внесено відповідний запис. Оскільки ОСОБА_3 не зверталась на той час до компетентних органів із письмовою заявою про визначення належності її до громадянства України, то відповідно до п.3 ст.2 або ст.11, ч.8 ст.33, ч.8 ст.34 Закону України «Про громадянство України» (у редакції Закону від 16.04.1997) вона не є громадянкою України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III (надалі - Закон України «Про громадянство України»).

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка сама або хоча б один з її батьків, дід чи баба, повнорідні брат чи сестра народилися або постійно проживали до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України відповідно до статті 5 Закону України «Про правонаступництво України», а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, що взяв зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її діти реєструються громадянами України.

Судом з'ясовано, що відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_3 має право на набуття громадянства України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» за територіальним походженням, як особа, яка народилася до 16.07.1990 на території, яка стала територією України у порядку встановленому законодавством.

Набуття громадянства України громадянами Республіки Білорусь (у тому числі за територіальним походженням, тобто відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України») з 08.04.2000 здійснюється по спрощеному порядку на підставі Угоди між Україною і Республікою Білорусь про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Білорусь, і громадянами Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні, підписаної 12.03.1999 та ратифікованої 21.10.1999 Законом України «Про ратифікацію Угоди між Україною і Республікою Білорусь про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Білорусь, і громадянами Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні» №1186-XIV.

На виконання даної Угоди прийнято «Порядок реалізації Угоди між Україною і Республікою Білорусь про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Білорусь, і громадянами Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні», затверджений спільним наказом МВС України, МЗС України, Мін'юсту України від 28.04.2000 № 317/95/15/5а, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 19.05.2000 за №293/4514 (надалі - «Порядок реалізації Угоди між Україною і Республікою Білорусь про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Білорусь, і громадянами Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні»).

Відповідно до пп.1.2.1 п.1.2 «Порядок реалізації Угоди між Україною і Республікою Білорусь про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Білорусь, і громадянами Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні та які самі або хоча б один з їх батьків, дід чи баба, повнорідні брат чи сестра народились або постійно проживали до 16 липня 1990 року на території, яка стала територіїю України відповідно до статті 5 Закону України «Про правонаступництво України», а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) подають до міського (без районного розподілу) або районного відділу органів внутрішніх справ України за місцем постійного проживання (далі - відділ) документи, передбачені частиною 3 розділу II «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», що затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, за винятком документа про припинення громадянства Республіки Білорусь чи зобов'язання його припинити.

Згідно з пп.1.2.2 п.1.2 «Порядок реалізації Угоди між Україною і Республікою Білорусь про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Білорусь, і громадянами Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазом із зазначеними документами громадянин Республіки Білорусь подає заяву про зміну громадянства (додаток 1).

Як зазначено у п.22 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого 27.03.2001 Указом Президента України №215/2001 (надалі - «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень») (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України відповідно до статті 5 Закону України «Про правонаступництво України», а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає такі документи: а) заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один з таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - декларацію про відмову від іноземного громадянства разом з документом, що підтверджує надання особі статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України та набуття громадянства України відповідно до законодавства України; - документ, що підтверджує факт припинення іноземного громадянства, - для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими дозволяють особам звертатися для набуття громадянства України за умови, якщо вони доведуть, що не є громадянами цих держав; - зобов'язання припинити іноземне громадянство - для інших категорій іноземців. Зобов'язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави або міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи до 16 липня 1990 року на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 3 ч.1 ст.24 Закону України «Про громадянство України» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань громадянства і підпорядковані йому органи здійснюють такі повноваження: приймають рішення про оформлення набуття громадянства України особами за підставами, передбаченими пунктами 1, 2, 4 - 10 статті 6 цього Закону.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про громадянство України» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок встановлення батьківства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно з п.74 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) головне управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, до якого документи були подані заявником. Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою. Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає рішення про встановлення належності особи до громадянства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності особи до громадянства України. Рішення про встановлення належності особи до громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про встановлення належності особи до громадянства України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, до якого документи були подані заявником. Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення належності особи до громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Отже, прийняття відповідного рішення відбувається на підставі поданих заявником документів, які перевіряються посадовими особами на предмет їх відповідності та встановлення обставин, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Як свідчать матеріали справи, позивачем, при зверненні 04.12.2001 до відділу ПР та МР Мелітопольського РВ УМВС України в Запорізькій області із заявою про видачу паспорту громадянина України у зв'язку з набуттям громадянства України було здано паспорт серії НОМЕР_2, виданий 23.06.1997 МВС Республіки Білорусь, який підлягав обміну на паспорт громадянина України.

Вказані обставини встановлені і під час проведення перевірки начальником Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

В оскаржуваному Висновку за результатами службової перевірки зазначено, що недотримання у повній мірі визначеної процедури мало місце саме з боку посадової особи державного органу.

Відповідачами не надано доказів та судом не встановлено фактів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого позивач не мав права набути громадянство України.

Отримавши паспорт громадянина України ОСОБА_3 надалі добросовісно вважала, що нею додержано вимоги Закону щодо набуття громадянства України та з виданим паспортом громадянина України ОСОБА_3 прожила на Україні понад 12 років.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачі, виявивши допущене порушення процедурних норм посадовою особою державного органу та не довівши жодним чином протиправності дій позивача, встановили негативні наслідки саме для позивача, що є неприпустимим.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного Висновку приписам ч.3 ст.2 КАС України та, відповідно, його протиправність.

Питання видачі паспорту громадянина України діючим законодавством віднесено до компетенції Державної міграційної служби України і задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Мелітопольський міський відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області видати позивачу паспорт громадянина України буде втручанням у дискреційні повноваження останнього.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині визнання протиправним та скасування висновку Мелітопольського МВ УДМС України Запорізькій області від 08.12.2014, затвердженого Державною міграційною службою України, щодо законності видачі паспорта громадянина України громадянці ОСОБА_3.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Мелітопольського МВ УДМС України Запорізькій області від 08.12.2014, затверджений Державною міграційною службою України, щодо законності видачі паспорта громадянина України громадянці ОСОБА_3.

В іншій частині позову - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_3 з бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби у Запорізької області, Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області судові витрати в розмірі 551,2 гривень у рівних частках: по 183,74 гривень з кожного.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок, визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок, встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Головуючий-суддя О.О. Прасов

Суддя І.В. Батрак

Суддя О.В. Матяш