Справа № 570/5262/16-а
Суддя: Коробов С.О.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №570/5262/16-а
номер провадження 2-а/570/4/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області (як місцевий адміністративний суд)

В особі судді Коробова С.О.,

при секретарі судового засідання Данчук Л.А.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області про скасування рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району № 251 від 11 жовтня 2016 року,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, в якому просить визнати протиправним та нечинним рішення суб'єкта владних повноважень, а саме рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 11 жовтня 2016 року № 251 «Про утворення і обрання виконавчого комітету Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області», згідно пункту першого якого ОСОБА_1 виключено зі складу виконавчого комітету Квасилівської селищної ради.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вказане рішення прийнято без дотримання встановленої процедури. Зазначає, що вказане питання не було включено до порядку денного. Крім того, у відповідності до регламенту матеріали і проекти рішень ради, а також пропозиції і зауваження на них, в обовязковому порядку попередньо розглядаються відповідними постійними комісіями, а цього зроблено не було. Також в своєму позові позивач посилається на те, що за змістом п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобовязані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Також позивач зауважив і в позові, і в судовому засіданні, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття (ч.3 ст. 15 вказаного Закону).

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві. Вказав, що вважає рішення селищної ради прийнятим з рядом порушень норм законодавства та місцевих нормативних актів. Вказав, що Рішенням № 251 Квасилівської селищної ради Рівненського району від 11 жовтня 2016 року, яким його виключено зі складу виконавчого комітету Квасилівської селищної ради Рівненського району порушено кількісний склад виконавчого комітету, оскільки рішення про введення до складу виконавчого комітету іншої особи не приймалося.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та вказав, що оскаржуване рішення селищної ради від 11 жовтня 2016 року № 251 є правовим актом індивідуальної дії, який стосується конкретного органу - Виконавчого комітету Квасилівської селищної ради Рівненського району сьомого скликання, а тому такий акт може бути оскаржений лише особами, безпосередньо права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких таким актом порушені. Адміністративний позов ОСОБА_1 взагалі не містить обґрунтування порушення його прав, свобод чи інтересів, внаслідок прийняття селищною радою оскаржуваного рішення. Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 42, ч. 2 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження щодо внесення на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради належить виключно сільському, селищному, міському голові, а тому жоден державний орган, посадова особа, громадська організація, жодна людина не вправі втручатись у питання, прерогатива вирішення яких належить сільському, селищному, міському голові. Таким чином, незалежно від тривалості часу, що минув з дня оприлюднення проекту оскаржуваного рішення до дня прийняття відповідного рішення, ніхто, окрім селищного голови, не мав змоги внести корективи до цього проекту рішення в частині визначення кількісного і персонального складу виконавчого комітету. В п. 32.1. Регламенту Квасилівської селищної ради Рівненського району зазначено, що рішення ради з будь-якого питання приймаються на її пленарному засіданні після обговорення. Прийняття рішення без обговорення питання на пленарному засіданні ради допускається лише у випадках, передбачених Регламентом, або якщо жоден з депутатів ради не заперечує на пленарному засіданні ради проти прийняття рішення без обговорення.

Також вказує, що неоприлюднення проекту рішення органу місцевого самоврядування у строк, встановлений законодавством, не є підставою для скасування прийнятого на його основі рішення, оскільки ні Закон України "Про доступ до публічної інформації", ні Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачає можливості застосувати такий вид відповідальності до розпорядника інформації.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що проект рішення ради про утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності та затвердження персонального складу не є таким, що потребує обговорення, а тому не підлягає обовязковому оприлюдненню за 20 робочих днів до дня прийняття, оскільки зазначені питання відносяться до дискреційних повноважень селищного голови, що реалізуються ним на свій розсуд.

Окрім того вказала, що скасування оскаржуваного рішення на тій підставі, що до складу виконавчого комітету селищної ради не увійшла конкретна особа (зокрема позивач ОСОБА_1Ю.) є нелогічним та незаконним, невключення особи до колегіального органу не впливає на діяльність цього органу.

Порушення порядку та строку оприлюднення акту відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» не має своїм наслідком скасування або визнання протиправним і нечинним прийнятого рішення.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення відповідача, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступних висновків.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Така ж норма вказана і в ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" про те, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Частинами другою і третьою цієї статті встановлено, що кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.

Питання про утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 3 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Як вбачається з матеріалів справи 11 жовтня 2016 року було проведене пленарне засідання одинадцятої чергової сесії Квасилівської селищної ради сьомого скликання.

Згідно рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району від 11 жовтня 2016 року №251 «Про внесення змін до рішення №4 від 10 листопада 2015 року «Про утворення і обрання виконавчого комітету Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області» виключено зі складу виконавчого комітету Квасилівської селищної ради ОСОБА_1.

Відповідно до списку поіменного голосування за таке рішення проголосувало 20 депутатів, проти 0, утрималося 2, не голосував 1.

Відповідно до п.11 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Приписами п.2 ч.1 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Згідно змісту вищенаведених норм закону відповідач зобов'язаний оприлюднювати проекти рішень, що підлягають обговоренню, тобто, з метою одержання зауважень, пропозицій від фізичних та юридичних осіб, які можуть бути повністю або частково враховані при прийняті відповідного рішення.

Нормами чинного законодавства поняття «проекти рішень, що підлягають обговоренню» не визначено. Проекти рішень місцевих рад, які підлягають обговоренню, визначаються деякими нормами окремих законів України, зокрема "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 року № 996 "Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики".

Спеціальною законодавчою нормою, якою встановлено спеціальну процедуру утворення виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради є стаття 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якою не закріплений обов'язок органу місцевого самоврядування оприлюднення проекту рішення місцевої ради про утворення виконавчого комітету з метою його обговорення.

Отже, при прийнятті спірного рішення не були порушені вимоги ч. 3 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" щодо оприлюднення його проекту не пізніш як за 20 робочих днів до дати розгляду, оскільки вказана норма закону стосується саме проектів рішень, що підлягають обговоренню, визначених частиною першою цієї статті.

Порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації" щодо порушення порядку оприлюднення проекту рішення не передбачає скасування прийнятого рішення.

Пунктом 5 частиною 4 статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені виключні повноваження сільського, селищного, міського голови вносити на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина другастатті 2 КАС України).

За вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Відповідно дост. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що при винесенні рішення № 251 «Про внесення змін до рішення №4 від 10.11.2015 року «Про утворення та обрання виконавчого комітету Квасилівської селищної ради» судом порушень не встановлено, селищна рада після обговорення депутатами селищної ради, прийняла необхідною кількістю голосів оскаржуване рішення, не порушивши вимог законодавства, підстав для визнання такого рішення протиправним та нечинним, як того в позовній заяві вимагає позивач, в судовому порядку немає.

Приймаючи рішення у даній справі, суд мотивує свої висновки основними принципами місцевого самоврядування, визначеними ст.4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"- народовладдя, законності, колегіальності, виборності, правової, організаційної та матеріально - фінансової самостійності в межах повноважень.

Керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 159,160,162,163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області про скасування рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району № 251 від 11 жовтня 2016 року відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена у апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі, яка повинна відповідати вимогам ст. 187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Коробов С.О.