Справа № 826/17419/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 лютого 2017 року № 826/17419/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Балась Т.П., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби
провизнання протиправною та скасування постанови від 25.10.2016 ВП №50989300,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову (рішення) відповідача від 25.10.2016 ВП №50989300.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем безпідставно винесено оскаржувану постанову, оскільки лист, на підставі якого закінчено виконавче провадження №50989300, наданий не боржником, а іншою особою, яка не є учасником виконавчого провадження. Крім того, позивачем наголошено, що даним листом рішення суду не виконано, оскільки фактичної відповіді на запит від 07.09.2015 позивач, як стягувач у даному виконавчому провадженні, не отримав.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, а також не надав на вимогу суду копії матеріалів виконавчого провадження, з огляду на що розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І.А. від 25.10.2016 при примусовому виконанні виконавчого листа №826/24030/15, виданого 23.03.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва, про зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві надати відповідь на запит ОСОБА_3 від 07.09.2015 по суті запиту постановлено закінчити виконавче провадження №50989300.

В якості підстави для винесення даної постанови вказано, що листом Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві від 01.06.2016 повідомлено про фактичне виконання рішення суду, у відповідності до якого 22.09.2015 за вих. №59/135-із на адресу ОСОБА_1 було направлено відповідь за підписом начальника Шевченківського РУ міліції з приводу того, що для ознайомлення з матеріалами справи, які проводились працівниками Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві за зверненнями ОСОБА_1, останній може звернутись до канцелярії Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві за адресою місто Київ, вулиця Герцена, 9, кабінет №209.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У силу пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

При цьому, приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2016, підставою для закінчення виконавчого провадження №50989300 слугував лист Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві від 01.06.2016, згідно з якими відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомлено про фактичне виконання рішення суду, у відповідності до якого 22.09.2015 за вих. №59/135-із на адресу ОСОБА_1 було направлено відповідь за підписом начальника Шевченківського РУ міліції з приводу того, що для ознайомлення з матеріалами справи, які проводились працівниками Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві за зверненнями ОСОБА_1, останній може звернутись до канцелярії Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві за адресою місто Київ, вулиця Герцена, 9, кабінет №209.

Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, боржником у виконавчому провадженні №50989300 виступає Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві.

У той же час, лист від 01.06.2016, на підставі якого державним виконавцем зроблено висновок про фактичне виконання рішення суду, надано відповідачу не боржником, а зовсім іншою особою, яка не є стороною вказаного виконавчого провадження, а саме: Шевченківським РУ ГУМВС України в місті Києві, що не взято відповідачем до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови.

Крім того, слід зазначити, що під час винесення Окружним адміністративним судом міста Києва постанови від 01.02.2016 у справі №826/24030/15 судом досліджувалась відповідь на запит ОСОБА_1 від 15.09.2015 №59/135-із, за підписом начальника Шевченківського районного управління ГУ МВС України в місті Києві, якою позивача було повідомлено, що його звернення з приводу ознайомлення з матеріалами перевірки за попередніми зверненнями у Шевченківському РУ, за дорученням ГУ МВС України в місті Києві, розглянуто. Для ознайомлення з матеріалами перевірки, які проводились за зверненнями ОСОБА_1 працівниками Шевченківського РУ, позивачу було запропоновано звернутись до канцелярії районного управління. На підставі викладеного, судом зроблено висновок, що відповідь Шевченківського районного управління ГУ МВС України в місті Києві на запит позивача від 15.09.2015 не містить запитуваної інформації.

Таким чином, з урахуванням того, що лист Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві №59/135-із надано не стороною виконавчого провадження за умови його попереднього дослідження судом під час прийняття постанови від 01.02.2016 у справі №826/24030/15, на підставі якої видано виконавчий документ, який є предметом примусового виконання у виконавчому провадженні №50989300, підстави для висновку про фактичне виконання рішення суду відсутні, відтак, постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2016 у виконавчому провадженні №50989300 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2016 у виконавчому провадженні №50989300.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Балась Т.П.

Мазур А.С.