Справа № 127/20455/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/20455/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

09 лютого 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання призначити та виплачувати пенсію,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправним і скасування рішення про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання призначити та виплачувати пенсію.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року, зазначену справу, керуючись положеннями ст.ст. 183-2, 197 КАС України, було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження на 02 лютого 2017 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року, керуючись положеннями ч. 2 ст. 197 КАС України, розгляд даної справи було призначено на 09 лютого 2017 року за загальними правилами КАС України.

08 лютого 2017 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження (вх. 2281/17).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці за призначенням пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням №10441 від 09.09.2016 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 29).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду а захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив у призначені пенсії, посилаючись на положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ, в той час, коли до спірних правовідносин необхідно було застосовувати норми ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Згідно з ч. 8 ст. 86 Закону № 1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково - навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війн, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний стаж роботи позивача становить 23 роки 9 місяців 28 днів, в тому числі 21 рік 01 місяць 13 днів - стаж роботи на прокурорських посадах та 01 рік 05 місяців 05 днів - період проходження військової служби.

В своїй апеляційній скарзі відповідач обґрунтовує правомірність відмови у призначені пенсії положенями п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, яким передбачено, що у разі неприйнятті до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до вказаних доводів апелянта та зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 та діяв на час звернення позивача про призначення вказаної пенсії.

Тобто, в даних спірних правовідносинах необхідно застосовувати діючі норми вищенаведеного спеціального Закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Конституційний Суд України в п. 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, під час вирішення спорів суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, щодо наявності підстав застосовувати положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ при вирішені питання про призначення пенсії позивачу, оскільки на момент звернення ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, так і на час апеляційного розгляду справи, діяв спеціальний Закон № 1697-VII, зокрема, ст. 86 якого визначає пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, судова колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення за повного з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи при дотримані норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.