Справа № 350/1550/16-а
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1550/16-а
номер провадження 2-а/350/19/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни,-

ВСТАНОВИВ:

У своєму адміністративному позові позивач просив поновити строк для подання даного позову, визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Рожнятівської районної державної адміністрації щодо нарахування йому щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік та зобов'язати відповідача нарахувати й виплатити йому цю допомогу в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги мотивує тим, що він є інвалідом війни та має право на пільги, встановлені законодавством України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня інвалідам виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, яка згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.05.2016 року складала 1130,00 грн. У 2016 році йому була нарахована та виплачена ця допомога в розмірі 2600 грн., недоплата складає 6440 грн. Вважає дії відповідача щодо непроведення йому перерахунку цієї допомоги протиправними, тому що рішенням Конституційного суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо викладення в іншій редакції ст. ст. 135 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, всупереч зазначеним вимогам, йому була виплачена грошова допомога у 2016 році в розмірі 2600 грн. на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 р. № 141. Його права було обмежено завдяки порушенню відповідачем принципу пріоритетності закону над підзаконними актами України. Оскільки відповідач відмовляється добровільно провести перерахунок, виникла необхідність звернутися в суд з даним позовом. Строк звернення до суду пропустив з поважних причин, так як про порушення своїх прав дізнався, коли отримав документальне підтвердження цього факту, а саме 02.11.2016 року.

Представник відповідача подав заперечення на позов, в яких зазначив, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при розрахунку розміру щорічної грошової допомоги інваліду війни. Позивачу виплачено разову щорічну допомогу до 5 травня відповідно до вимог закону та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в сумі 2600 грн., тобто дана допомога виплачена відповідно до вимог чинного законодавства України.

Сторони у судове засідання не прибули, подали заяви в яких просять справу розглянути в їх відсутності, представниця позивача позов підтримує, представник відповідача позов не визнав, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав викладених у запереченні.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснені ними владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. ст.71 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, при чому він має спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІ групи (а.с.4).

Управлінням соціального захисту населення Рожнятівської районної державної адміністрації нараховано та виплачено у травні 2016 року ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 2600 грн. (а.с.3).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В силу вимог п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «;Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2975 гривень; II групи - 2600 гривень; III групи - 2310 гривень, а ветеранам війни - учасникам бойових дій в розмірі 920 грн.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України неконституційними.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, суд приходить до переконання, що під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовуватися нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено у рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 2600 грн. правомірно, відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому його позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду, суд виходить з того, що позивач про порушення своїх прав дізнався 02.11.2016 р., після отримання довідки відповідача, 03.11.2016 року звернувся до Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги для надання відповідної консультації та підготовки позовної заяви. До суду з адміністративним позовом він звернувся 20.12.2016 року, отже, строк звернення до суду пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, тому його слід поновити.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 19, ст. 46, ч. 2 ст. 59 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 11, 71, 94, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд протягом 10 днів з часу отримання її копії.

Суддя :