Справа № 825/283/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 лютого 2017 року м. Чернігів Справа № 825/283/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

11.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про визнання протиправними та скасування рішень Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленого протоколом від 25.08.2016 №15.00026197.0060626 та Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону, оформленого протоколом від 28.09.2016 №15.00037300.0060626.

Так, у відповідності до пунктів 5, 6 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, суддя вивчивши подані матеріали вважає, що даний адміністративний позов у частині визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленого протоколом від 25.08.2016 №15.00026197.0060626, про визнання ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність підлягає залишенню без розгляду, з огляду на таке.

У відповідності до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа Каменівська проти України), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У свою чергу, суд зазначає, що у відповідності до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба, відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 КАС України - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу у Ніжинському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Тобто, позивач перебував на публічній службі, а відтак, при визначенні строку звернення до адміністративного суду у спірних відносинах мають застосовуватися саме положення частини 3 статті 99 КАС України, якими передбачено місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач про існування рішення Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленого протоколом від 25.08.2016 №15.00026197.0060626 дізнався, згідно інформації, зазначеної ним самостійно у адміністративному позові - 30.08.2016.

Разом з тим, до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 11.02.2017, що підтверджується відтиском печатки, відповідного відділення звязку, наявному на конверті.

Позивач в адміністративному позові просить суд поновити строк звернення до суду та обґрунтовує тим, що перебував на лікарняному на підтвердження вказаної обставини надає копії довідок про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, проте, суд не бере їх до уваги з огляду на таке.

Так, відповідно до довідок про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу від 02.09.2016 № 34 позивач перебував на лікарняному з 23.08.2016 по 02.09.2016; від 21.12.2016 №52 з 10.12.2016 по 21.12.2016; від 10.01.2017 № 1 з 21.12.2016 по 10.01.2017; від 11.01.2017 № 2 з 11.01.2017 по 20.01.2017; від 20.01.2017 № 11 з 20.01.2017 по 01.02.2017 та від 01.02.2017 № 18 з 02.02.2017 по 10.02.2017, проте, як раніше зясовано судом про існування рішення Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленого протоколом від 25.08.2016 №15.00026197.0060626, позивач дізнався 30.08.2016.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено поважність причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1, вже звертався до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 про визнання протиправними та скасування рішень Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленого протоколом від 25.08.2016 №15.00026197.0060626. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 по справі № 825/24/17 адміністративний позов залишено без розгляду, в звязку з пропуском строку звернення до суду позивачем. Вищевказана ухвала набрала законної сили 31.01.2017, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень. .

Суд враховує також і ту обставину, що будь-яких об'єктивних перешкод своєчасно звернутися за захистом своїх порушених прав до суду позивач не навів, а з довідок про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, вбачається, що позивач мав можливість звернутися до суду з 02.09.2016.

Відтак, судом не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Доказів поважності причин тривалого пропуску строку звернення до суду позивач не надав.

Згідно частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За таких обставин та з урахуванням відсутності поважності причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом, суд зробив висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленого протоколом від 25.08.2016 №15.00026197.0060626 підлягають залишенню без розгляду.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 99, 100, 107, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

В задоволені клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 у частині визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленого протоколом від 25.08.2016 №15.00026197.0060626 залишити без розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.І. Соломко