Справа № 463/3004/16-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Справа № 876/8521/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови №1152/20505/2016 в справі про порушення митних правил від 15.06.2015 року.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить скасувати її та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги. В обгунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що автомобіль марки «BMW», р.н. НОМЕР_1 не міг бути своєчасно вивезений за межі митної території України, у зв'язку з поломкою та неможливістю його транспортування. Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки статтею 460 МК України передбачено, що порушення митних правил, передбачених ст. 470 МК України, внаслідок аварії, дії непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 1152/20505/2016 від 15 червня 2016 року, визнано ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень (а.с. 8-9).

Вказаною постановою встановлено, що при перевірці бази даних ЄАІС Державної фіскальної служби України, 02 квітня 2016 року ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України та не вивезено за її межі у встановлений законодавством строк транспортний засіб у режимі транзит, а саме: автомобіль марки «BMW», р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Вважаючи постанову про порушення митних правил протиправною, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не навів належних та достатніх доказів своєї невинуватості у вчиненні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 статті 381 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ Митного кодексу України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно інформації про перетин кордону транспортним засобом, бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС вбачається, що 02.04.2016 року ОСОБА_1 у митному режимі «транзит» ввіз на територію України автомобіль марки «BMW», кузов НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Польща).

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території закінчувався 12 квітня 2016 року, про виконання цього обов'язку позивач був обізнаний.

Разом з тим, автомобіль у встановлений строк вивезено не було і в інший митний режим не заявлено.

Судом встановлено, що позивач повідомив митний орган 11 квітня 2016 року про несправність транспортного засобу. В подальшому позивачем на підтвердження цієї обставини було подано митному органу довідку від № А-01230516 від 23 травня 2016 року, касовий чек № 01/2305 від 23 травня 2016 року, наряд-замовлення № АВ від 23 травня 2016 року.

Вимогами пункту 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31 травня 2012 № 657 та зареєстрованого в Мін'юсті 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981 передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально уповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII вказаного Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати» і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам, як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Як вірно зазначено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, ОСОБА_1 на момент складання протоколу про порушення митних правил не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані митному органу документи не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, та не є належними доказами у справі, оскільки ТзОВ «Мультіпартс» не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії.

Зокрема, довідка від № А-01230516 від 23 травня 2016 року, видана ТзОВ «Мультіпартс» та касовий чек № 01/2305 від 23 травня 2016 року, наряд-замовлення № АВ від 23 травня 2016 року, не містять інформації про неможливість переміщення автомобіля, а наявна інформація наголошує лише про те, що документи видані у зв'язку із ремонтом транспортного засобу. Жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, подані документи не містять, а також відсутні дані, які б свідчили про причинно-наслідковий зв'язок між ремонтом та аварією.

Станом на 23.05.2016 року термін перебування вказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного громадянином України через м/п «Устилуг» Волинської митниці ДФС з метою транзиту, становив більше ніж 10 діб, тобто позивачем не було виконано обов'язок вивезення автомобіля у десятиденний термін. Цю обставину не оспорює сам позивач.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, оскільки факт порушення позивачем митних правил доведено, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2016 року.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2016 року у справі № 463/3004/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 10 лютого 2017 року.