Справа № 527/2015/15-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 р.Справа № 527/2015/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Чалого І.С.
Суддів: Зеленського В.В. , П`янової Я.В.
за участю секретаря судового засідання: Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 05.09.2016р. по справі № 527/2015/15-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:
В серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила суд:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у видачі спеціального бланку заяви про призначення їй державної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як члену сім`ї військовослужбовця, який згідно статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію в разі втрати годувальника, з врахуванням статті 37 цього ж закону, тобто виплаті щомісячно основної пенсії в розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на час виплати пенсії, з одночасним припиненням виплати щомісячної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яку позивач отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі згідно Закону Української PCP " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийняття від неї цієї заповненої заяви та відповідних документів, відповідного до оформлення документів та передачі їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для прийняття відповідного рішення, тобто здійснити дії, які чітко передбачені Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 року №530 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за N1294/26071);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити дії щодо видачі спеціального бланку заяви про призначення їй державної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як члену сім`і військовослужбовця, який згідно статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію в разі втрати годувальника, з врахуванням статті 37 цього ж закону, тобто виплаті щомісячно основної пенсії в розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на час витати пенсії, з одночасним припиненням виплати щомісячної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яку позивач отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі згідно Закону Української PCP "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийняття від неї цієї заповненої заяви та відповідних документів, відповідного до оформлення документів та передачі їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для прийняття відповідного рішення, тобто здійснити дії, які чітко передбачені Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 року №530 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за N 1294/26071);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.
Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від05.09.2016 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 19 Конституції України, ст. 30, 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Просила розгляд справи проводити без її участі.
До суду апеляційної інстанції представник відповідача надав заперечення, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.
У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.
Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 09.02.2017 за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є дружиною померлого громадянина ОСОБА_2 , який у 1986 році приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, мав посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії НОМЕР_1 від 26.06.1997 та був інвалідом IІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 18,19).
Згідно архівної довідки, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 30.06.2009 № 46804, чоловік позивачки перебував на військових зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 02.08.1986 року по 11.09.1986 року при військовій частині № НОМЕР_2 (а.с. 17).
Чоловік позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до висновку Харківської міжвідомчої Експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 9324 від 27березня 2003 року його захворювання, які привели до смерті, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 16).
Як встановлено в суді першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, позивачці з 18.10.2003 призначена пенсія за віком, а починаючи з 22.06.2015призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІта ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області.
18.06.2015 представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив видати ОСОБА_1 відповідний спеціальний бланк заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника як члену сім`ї військовослужбовця, посилаючись на те, що позивачка має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника згідно статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" , з врахуванням статті 37 цього ж Закону. Представник позивача отримав відмову у вигляді листа № 10/1702 від 09.07.2015, в якому запропоновано звернутися з цього питання з відповідними документами до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач необґрунтовано відмовив у наданні їй спеціального бланку заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника згідно статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" , з врахуванням статті 37 цього ж Закону, оскільки статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з числа військовослужбовців належать і військовозобов`язані, призвані на збори, та відповідно позивач, як член сім`ї померлого військовослужбовця, має право звернутися із заявою про призначення пенсії через відділ соціального забезпечення обласного військового комісаріату в порядку, передбаченому Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 №530.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості з урахуванням того, що позивач повинен звертатися із заявою про перерахунок пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України, а не до Полтавського обласного військового комісаріату.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, які перебували на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ, у державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262 (далі по тексту Закон № 2262).
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Статтею 1 Закону № 2262 передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики та мічмани, військовослужбовці надстрокової або військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за Законом № 2262, що стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.
Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, що загинуличи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Тобто Законом № 2262 передбачено такі види пенсій: за вислугу років, по інвалідності та в разі втрати годувальника.
Статтею 29 Закону № 2262 визначено підстави та умови призначення пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Право на призначення такої пенсії мають особи, визначені у ст. 30 цього Закону, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Статтею 3 Закону № 2262 визначено коло осіб, які мають право на пенсію нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членів їх сім`ї, а саме: умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей.
Верховний Суд України у постанові від 01.03.2016 у справі № 21-1887а15 вказав про право громадян із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважатися такими, що проходять військову службу та користуватися гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.
З урахування вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що згідно архівної довідки, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 30.06.2009 № 46804, чоловік позивача перебував на військових зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 02.08.1986 року по 11.09.1986 року при військовій частині № НОМЕР_2 , у зв`язку з чим отримав інвалідність IІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у період проходження цих зборів, колегія суддів приходить до висновку, що чоловік позивачки, як військовозобов`язаний, що перебував на військових зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відносився до кола осіб, які мають право на пенсію нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членів їх сім`ї відповідно до Закону № 2262.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.
Разом із тим, за життя своє право на призначення пенсії якособа, яка має право на пенсію нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членів їх сім`ї відповідно до Закону № 2262 чоловік позивачки не реалізував, отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивачка отримувала пенсію за віком, а починаючи з 22.06.2015 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до ст. 48 Закону № 2262 заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому управлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
Відповідно до п. 3.1 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, яке затверджено наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2014 року №530 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071, оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону № 2262, а також визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям (крім колишніх військовослужбовців строкової військової служби), здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України - обласними військовими комісаріатами згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).
Порядком № 3-1 визначено, що цим нормативно-правовим актом врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей.
Колегія суддів зазначає, що Порядком № 3-1 встановлено механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, а саме: такі заяви подаються до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів, разом із тим дія вищевказаного Порядку не поширюється на порядок призначення пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей.
Питання подання та оформлення документів для призначення пенсії військовослужбовцям строкової служби та членів їх сімей, особам, які мають право на призначення пенсії нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членами їх сімей, врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.
Відповідно до вищевказаного Порядку, положення якого кореспондуються з приписами постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження положень про територіальні органи Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління Пенсійного фонду України" від 22.12.2014 № 28-2, призначення та виплата пенсій військовослужбовцям строкової служби та членів їх сімей, особам, які мають право на призначення пенсії нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членами їх сімей, здійснюється Управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управління, в той час як головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (пп. 5 п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2).
Колегія суддів зазначає, що оскільки судовим розглядом встановлено, що чоловік позивачки відносився до кола осіб, які мають право на пенсію нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членів їх сім`ї відповідно до Закону № 2262, вирішення питання про наявність підстав для призначення пенсії в разі втрати годувальника згідно статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", так само прийняття та оформлення документів для призначення пенсії зазначеній категорії осіб, призначення та виплата пенсії військовослужбовцям строкової служби та членів їх сім`ї належить до компетенції Управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах за місцем фактичного мешкання особи, що звертається за призначенням пенсії.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у наданні спеціального бланку заяви про призначення позивачці державної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як члену сім`ї військовослужбовця згідно статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням статті 37 цього ж закону, відповідач діяв у в межах наданих повноважень, оскільки оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій військовослужбовцям строкової військової служби (та прирівняних до них осіб) не належить до кола обов`язків Полтавського обласного військового комісаріату.
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 05.09.2016р. по справі № 527/2015/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Зеленський В.В. П`янова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 14.02.2017 р.