Справа № 818/1455/16
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 р. Справа № 818/1455/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Петрак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016р. по справі № 818/1455/16 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення шкоди,

ВСТАНОВИЛА

31.10.2016 року позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо позбавлення його премії за липень 2016 року, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому премію за липень 2016 року та стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 4934,38 грн. та 12000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо прийняття рішення про зміну оплати праці, а саме позбавивлення премії на один місць, що привело до причинення йому матеріальної та моральної шкоди.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково, скасовано п. 216 додатку 2 до наказу Головного управління Національної поліції України в Сумській області №195о/с від 25.07.2016р. в частині визначення премії в розмірі 0% та зобов'язано Головне управління Національної поліції України в Сумській області (м. Суми, вул.. Г.Кондратьєва,23) нарахувати та виплатити позивачу суму премії за липень 2016 р. в розмірі 100%. В задоволенні інших вимог - відмовлено. (а.с. 99-102).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач надіслав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийнятої з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної та моральної допомоги, судових витрат та визначення розміру премії у відсотковому відношенні та прийняти нову в цій частині вимог про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. (а.с. 106-111).

Ухвалою судді від 06 лютого 2016 року апеляційна скарга відповідача повернена у зв»язку з невиконанням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 року щодо надання оригіналу документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. .

Під час апеляційного розгляду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача просив скасувати постанову суду першої інстанції в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, наказом УМВС України в Сумській області від 10.10.2013 року № 215 о/с позивача призначено на посаду начальника центру обслуговування підрозділів УМВС, підпорядкованого УМЗ УМВС (а.с.11).

Наказом ГУ НП в Сумській області від 07.11.2015 року № 28 о/с позивача за переведенням із Міністерства внутрішніх справ призначено на посаду начальника центру обслуговування підрозділів, підпорядкованого ГУ НП в Сумській області із встановленням посадового окладу 14 тарифного розряду (а.с.67-68).

Пунктом 4 протоколу № 7 наради керівництва відділу логістики та матеріально-технічного забезпечення від 21.07.2016 року за неналежну роботу за фактами підготовки фінансових документів, без проведення моніторингу цін та не вжиття заходів із економії бюджетних коштів, а також неналежної виконавської дисципліни позивача позбавлено 100 % премії на 1 місяць (а.с.37).

Задовольнючи частково адміністративний позов позивача суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виконання зазначених в протоколі наради заходів не передбачано як безпосередньо посадовою інструкцією позивача, так і передбачені переліком функцій Центру обслуговування, затверджених Пложеннм про Центр обслуговування підрозділів УМВС (а.с.92).

За змістом статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічна норма викладена у статті 2 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої основна заробітна плат - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з ч. 15 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

За змістом статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Наказом № 71 від 31.12.2015 року (а.с.88) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 « Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та Наказу Міністерства праці України від 02.10. 1996 року за №77, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 1996 р. за № 593/1618 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» розроблено та затверджено Положення про преміювання цивільного персоналу Національної поліції України в Сумській області ) (а.с.89-99).

Відповідно до Наказу Міністерства праці України від 02.10. 1996 року за №77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів надано» право керівнику в межах установлених фондів оплати праці та граничної чисельності працівників,зокрема: ж) визначати робітникам розмір премії залежно від їхнього вкладу в кінцеві результати роботи. Конкретний розмір премії робітників граничними розмірами не обмежується;

Постаново Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 зі змінами та доповненнями надано право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків:

а) установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них;

б) надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання;

в) затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці.

Преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

Відповідно до пункту 2 Положення про преміювання цивільного персоналу Національної поліції України в Сумській області «Показники преміювання і розмір премії» преміювання визначається за результатами роботи за місяць за такими показниками: своєчасність та якість виконання заходів, передбачених планами роботи відповідного органу, підрозділу, закладу чи установи Національної поліції України, виконавська дисципліна, трудова дисципліна.

Відповідно до пункту 4 Положення наказ про встановлення розміру премії готує відповідний підрозділ кадрового забезпечення на підставі поданих списків, погоджених із зступником начальника органу, відповідно до функціональних повноважень та підписаний керівником органу до 25 числа місяця, за який установлюється премія.

Як вбачається із матеріалів , пунктом 4 протоколу № 7 наради керівництва відділу логістики та матеріально-технічного забезпечення від 21.07.2016 року за неналежну роботу за фактами підготовки фінансових документів, без проведення моніторингу цін та не вжиття заходів із економії бюджетних коштів, а також неналежної виконавської дисципліни позивача позбавлено 100 % премії на 1 місяць .

Скасовуючи наказ відповідача від 25.07.2016 року № 195 о/с "Про встановлення додаткових видів заробітної плати і грошового забезпечення" , пунктом 216 додатку 2 якого позивачу встановлена премія в розмірі 0% , суд першої інстанції дійшов висновку що відповідачем не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами підстави для для позбавлення премії позивача.

Разом із тим, суд першої інстанції помилково керуючись ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог про скасування пункту 216 додатку 2 до наказу ГУ НП України в Сумській області від 25.07.2016 року № 195 о/с в частині визначення в розмірі 0 % та зобов'язав Головне управління Національної поліції України в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу суму премії за липень 2016 р. в розмірі 100%.

Колегія суддів зазначає, що питання призначення премії , її розміру врегульовано відповідним Положенням та не є правом суду, а тому суд першої інстанції своїм рішенням надав власну оцінку показникам роботи позивача за результатами роботи за липень 2016 року, без врахування інших обставин , втрутившись у повноваження відповідача, а тому в цій частині судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим..

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи не підтверджено, що саме з вини відповідача позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду, та що внаслідок таких дій у нього погіршився стан здоров'я.

Суд першої інстанції враховуючи характер та тривалість захворювань позивача викладених у виписках із історії хвороби №1503, № 5938 (а.с.71, 72) дійшов правильного висновку про те, що , позивачем не доведено зв'язок захворювань, на підтвердження яких ним надано лікарняні листки та виписки із історії хвороб, із фактом невиплати йому премії за липень 2016 року, та визнав безпідставним посилання позивача на те, що відповідачем порушено немайнові права, а саме таємницю про стан здоров'я, зокрема, розголошення відомості про стан здоров'я суду , оскільки кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ст. 11 КАС України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

За змістом частин 1 та 2 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом.

Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01.10.1999 (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

З 01.01.2012 набрав чинності Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закону №4191) статтею 1 якої визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до глави 6 КАС України склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі.

Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Суд зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Як вбачається з матеріалів справи , позивачем надано договір №167-1-10/16, укладений між позивачем та адвокатом Коломієць Дмитром Миколайовичем про надання правової допомоги від 24 грудня 2016 року , тобто після розгляду справи судом першої інстанції , предметом якого є складання апеляційної скарги (а.с.115-116)

Відповідно до пункту 4 Договору у зв»язку з наданням правової допомоги позивач зобов»язуєтьс оплатити гонорар в розмірі 1100 грн. В підтвердження оплати позивачем надана квитанція про сплату 1100 грн. на рахунок Коломієць в Сбербанку Росії. Проте в матеріалах справи відсутній звіт про виконання доручення, розрахунки погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у зв'язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів , які свідчать про надання послуг адвокатом, оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги та які відповідають вище встановленим вимогам, відсутні підстави для стягнення вказаних витрат та задоволення позову в цій частині.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції, було помилково зобов»язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму премії за липень 2016 р. в розмірі 100%, а тому в цій частині постанову суду належить змінити, виключивши з резолютивної частини постанови визначення розміру - 100% премії .

Інші доводи апеляційної скарги позивача висновків суду апеляційної інстанції не спростовують. .

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі №818/1455/16 в частині зобов'язанння Головного управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 суму премії за липень 2016 року в розмірі 100%, змінити, виключивши із резолютивної частини постанови визначення розміру премії 100 %.

В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі №818/1455/16 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13 лютого 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Старосуд М.І. Яковенко М.М.