Справа № 806/107/17
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м.Житомир справа № 806/107/17

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

секретар судового засідання Климчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в якому просив винести постанову про визнання дій неправомірними та зобов'язати винести постанову про закриття виконавчого провадження.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем порушено вимоги ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" та норми Цивільного кодексу України, оскільки на його думку, державний виконавець зобов'язаний при розгляді заяви про винесення постанови про закриття виконавчого провадження застосовувати норми ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала з мотивів викладених в письмових запереченнях.

Зокрема, представник відповідача зазначила, що 07.09.2016 р. Богунським ВДВС заява ОСОБА_1 від 30.08.2016 року з приводу закінчення виконавчого провадження була розглянута, на яку було надано відповідь, що обставини викладені позивачем у вказаній заяві не є підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Постановою старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 18.03.2016 року відкрито виконавче провадження № 50514542 з виконання виконавчого листа № 195, виданого 09.03.2016 р. Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України в особі Житомирської ОДПІ заборгованості у сумі 2336,60 грн.

30 серпня 2016 року позивач, як боржник по виконавчому провадженню № 50514542 звернувся із заявою (клопотанням) до відповідача, в якій просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

07 вересня 2016 року Богунський ВДВС Житомирського міського управляння юстиції, розглянувши заяву позивача, повідомив, що зазначені у заяві обставини не є підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження , оскільки статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено чіткий перелік обставин, у разі яких виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід відмітити наступне.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку (частина 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, прийняття рішень щодо закінчення виконання відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» є самостійною виконавчою дією, що в свою чергу є дискреційною функцією державного виконавця, а завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 71, 86, 128, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа