Справа № 336/6530/16-а
Суддя: Наумов О. О.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/6530/16-а
Пр. № 2-а/336/24/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

Головуючого судді: Наумова О.О.,

при секретарі: Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначені їй пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобовязати УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити їй пенсію за віком з 20 жовтня 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилась 29 серпня 1950 року, з 22 березня 1994 року перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, по Списку № 1 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії вона продовжувала працювати.

З 30 серпня 2005 року вона набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і оскільки їй виповнилось 60 років, 20 жовтня 2016 року звернулася до УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про перерахунок пенсії. Але УПФ України в Шевченківському районі м. Запоріжжя листом від 26 жовтня 2016 року відмовило їй у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки, на думку відповідача, вона і так отримує пенсію за віком. При цьому, при розрахунку пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший). З даними діями позивач не згодна, зазначила, що 29 серпня 2005 року їй виповнилось 55 років, 30 серпня 2005 року вона отримала право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, та їй має бути призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачу вже була призначена пенсія за віком, яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», а саме ст.27,40,42,43 Закону № 1058, тому відсутні правові підстави для задоволення позову та повторного призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 21.03.1994 року та їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати. 29 серпня 2005 року позивачу виповнилось 55 років, 30 серпня 2005 року вона отримала право на призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Згідно матеріалів пенсійної справи № 160836 є заяви позивача про перерахунок їй пенсії за віком відповідно до ст.42 Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». На підставі заяв позивача їй неодноразово було проведено перерахунок пенсії на підставі ч.4 ст.42 Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Перерахунок пенсії позивачу було проведено із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України № 1058 враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Отже позивачу вже була призначена пенсія за віком, яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» .

20 жовтня 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 26 жовтня 2016 року № 245/У-1 їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п.«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір пенсії розраховано відповідно до норм закону № 1058 та в подальшому неодноразово здійснено перерахунок пенсії по ст.42 відповідно до діючого Закону.

Згідно до п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону №1058.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону №1058, а Закон №1788 визначає лише право особи на пільгову пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернулася до відповідача з заявою про призначення їй того самого виду пенсії: пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №1, то відповідно до норм діючого законодавства вона не має права на ще одне призначення пенсії.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, на умовах і в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки йому пенсія за віком вже призначена на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», слід відмовити.

Посилання у позові на Постанову ВСУ від 31.03.2015 року у справі № 21-612а14, як на правову позицію є безпідставним оскільки Верховний Суд розглянув справу за зовсім іншими правовідносинами, зокрема у справі, яка була предметом перегляду ВСУ предметом є переведення з одного виду пенсії за Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший, зокрема, позивач до звернення з заявою про переведення на пенсію за віком отримував пенсію у зв'язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не призначення одного й того самого виду пенсії.

Керуючись ст.ст.40, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.6, 9-11, 18, 19, 21, 105-106, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дії відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя О.О. Наумов