Справа № 537/6115/16-а
Суддя: Сьоря С. І.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/6115/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до суб'єкта владних повноважень Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №44 від 02.06.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; визнати протиправним та скасувати розпорядження Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №136621 від 21.07.2016 року про перерахунок ОСОБА_1 через перехід з виду на вид - з пенсії на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 08.06.2016 року в розмірі 84 відсотків заробітної плати в сумі 17 362 грн. 80 коп.; зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити, нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 27.04.2016 року в розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги мотивувала тим, що 29.04.1993 року вона була обрана та зарахована на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області згідно наказу №50п2 від 29.04.1993 року. 09.07.2003 року вона була обрана та зарахована безстроково на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області згідно постанови ВРУ від 09.07.2003 року №1072-IV та наказу в. о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т.В. №44.1 від 12.08.2003 року. 26.04.2016 року вона була звільнена та відрахована з посади судді Комсомольського міського суду Полтавської області на підставі постанови ВРУ від 19.04.2016 pоку №1119-VIII наказом в. о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т.В. від 26.04.2016 р. №5.1-а, в зв'язку з поданням заяви про відставку. 17.05.2016 року вона звернулася до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області із заявою (№ 368) про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої був доданий пакет всіх необхідних документів, що підтверджується розпискою-повідомленням від 17.05.2016 року. Комсомольським міським судом Полтавської області їй була видана довідка про розрахунок стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який станом на 26.04.2016 року складає 22 роки 11 місяців 27 днів. Згідно довідки № 02-24/177 від 10.05.2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавської області, її заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 20 670 грн., в тому числі оклад 13 700 грн., щомісячна доплата за вислугу років 50 % 6 890 грн. Рішенням Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 44 від 02.06.2016 року в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці їй було відмовлено на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». В обґрунтування відмови в рішенні зазначено, що на підставі ч.5 Прикінцевих положень від 02.03.2015 року № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про судоустрій та статус суддів». Зазначене рішення вона отримала 16.06.2016 року, про що свідчить її підпис в пенсійній справі. На її звернення від 17.11.2016 року їй була надана копія розпорядження № 136621 від 21.07.206 року про перехід з пенсії на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 08.06.2016 року в розмірі 84 відсотків заробітної плати в сумі 17 362 грн. 80 коп. Копію розпорядження вона отримала 21.11.2016 року. З часу отримання зазначених рішення і розпорядження та ознайомлення з їх змістом вона дізналась про порушення її прав. Вважає, що оскаржувані нею рішення та розпорядження відповідача є протиправними і підлягають скасуванню, а тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача - Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких в задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з його безпідставністю, оскільки всі рішення управління були прийнятті відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 з 29 квітня 1993 року по 26.04.2016 року працювала на посаді судді Комсомольського міського суду Полтавської області, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Постановою Верховної Ради України № 1119-VІІІ від 19.04.2016 року та наказом Комсомольського міського суду Полтавської області №5.1-а від 26.04.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Комсомольського міського суду Полтавської області у зв»язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. При цьому звільнення судді відбувається за наявності в судді відповідного стажу роботи, який визначено в частині першій ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453 VI, а також подання суддею заяви, яка є підтвердженням справжнього і вільного (без стороннього впливу чи примусу) волевиявлення судді на реалізацію ним права на відставку.

Зазначене вбачається також і з рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 у справі щодо відповідності Конституції України статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, п. п. 1 п. 2 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону.

Так, суд, зокрема, зазначив, що аналіз розділу VIII Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року дає Конституційному Суду України підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до вимог ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону , має право подати заяву про відставку.

Відповідно до Довідки про розрахунок стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 26.04.2016 року склав 22 роки 11 місяців 27 днів.

Відповідно до ч. 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668 -VI внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Як вбачається з довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області 10.05.2016 року за вих. № 02-24/177, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці складає 20 670 грн., в тому числі посадовий оклад 13 780 грн. та щомісячна доплата за вислугу років 50% 6 890 грн.

17 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою про призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Рішенням Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 44 від 02.06.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Згідно розпорядження №136621 від 21.07.2016 року ОСОБА_1 переведено з пенсії на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 08.06.2016 року в розмірі 84 відсотків заробітної плати в сумі 17 362 грн. 80 коп.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, виходячи з якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України,права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 Конституції України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

В рішеннях Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначено, що «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста ст.48).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп 2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційними): частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI; статтю 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI; абзац другий пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюється на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене ст. 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII внесено зміни до ч. З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 -VI, які набрали чинності з 01 квітня 2014 року, та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76- VIII знову внесено зміни до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 VI, які набрали чинності з 01 січня 2015 року та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України ''Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу «Прикінцеві положення" Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, справа № 1-8/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України ''Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України ''Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911 -VIII; пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення" Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213 -VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України ''Про судоустрій і статус суддів".

Вказаним рішенням Конституційного суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, справа № 1-8/2016, на ряду з іншим, було визнано неконституційними ті норми п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», які фактично скасовували інститут відставки судді та перешкоджали призначенню та нарахуванню щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Даний факт підтверджується й міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, згідно з п. 54 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC(2010)12) «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено також у «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 4 листопада 1950 року, ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН.

Тож, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Цей підхід підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з урахуванням дати звернення позивача за призначенням щомісячного довічного грошового утримання.

З урахуванням задоволення позову, судові витрати, що понесені позивачем підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71,159-163, 167, 257 КАС України, Законом України «Про статус суддів», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №44 від 02.06.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області №136621 від 21.07.2016 року про перерахунок ОСОБА_1 через перехід з виду на вид - з пенсії на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 08.06.2016 року.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити, нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 17.05.2016 року в розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С .І. Сьоря