Справа № 818/1746/16
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 р. Справа №818/1746/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представника позивача - Похилько Л.В.,

представника відповідача - Ковальчука Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1746/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (далі по тексту - позивач, ТОВ "СМНВО") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС (далі по тексту - відповідач, СДПІ ОВПП у м. Харкові МГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.08.2016.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що податковим органом протиправно було нараховано штрафні санкції, оскільки погашення податкового боргу, у тому числі пені, з огляду на приписи норм Податкового кодексу України, можливе виключно за рахунок грошових коштів, сплачених платником до бюджету, а не за рахунок зменшення податкових зобов'язань попереднього періоду. Разом з тим, при нарахуванні штрафу СДПІ ОВПП у м. Харкові МГУ ДФС не враховано, що декларація не являється платіжним документом, а дата коригування грошових зобов'язань не являється датою погашення (сплати) коштів.

Крім того, за твердженням позивача, до ТОВ "СМНВО" була застосована штрафна (фінансова) санкція за порушення повноти сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2015 рік всупереч пункту 31 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який звільняє платника податку на прибуток підприємств від фінансової відповідальності у разі вчинення податкового правопорушення щодо повноти сплати такого податку за наслідками діяльності в 2015 році.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях та поясненнях (а.с.92-93,128) та зазначив, що спірних штрафні санкції застосовувались за порушення строків сплати грошових зобов'язань по деклараціям за звітні періоди 2012-2014 років.

Крім того, посилання позивача на положення п. 31 підрозділу 10 Перехідних положень ПКУ, відповідно до якого за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються, є помилковим. Дана норма застосовується до декларацій, уточнюючих розрахунків які були подані підприємствами платниками податку на прибуток за результатами діяльності у 2015 році. Тобто господарські операції за якими нараховується податок мають бути вчинені у 2015 році. Дана стаття кодексу також має чітко визначений перелік порушень за які не застосовуються штрафні санкції, а саме: порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти його сплати.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що посадовими особами податкового органу була здійснена камеральна перевірка своєчасності сплати до бюджету узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за 3 кв. 2012р., 2012 р., 2013р. та 2014р. ТОВ "СМНВО", за результатами якої складено акт №461/28-09-46-17/34013028 від 29.07.2016 (а.с.12-13).

Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем до бюджету податкового зобов'язання з податку на прибуток за 3 кв. 2012р. у сумі 258 910,45 грн. терміном сплати 13.01.2015, за 2012р. у сумі 47 158 грн. терміном сплати 13.01.2015, за 2013р. у сумі 4 580 468,70 грн. терміном сплати 13.01.2015, за 2014р. у сумі 5 876 936,05 грн., які фактично погашені у зв'язку з поданням податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік (реєстраційний № від 11.02.2016); за 2014 рік у сумі 637 813,95 грн., що погашено відповідно до платіжного доручення №333 від 17.05.2016 та за 2014 р. у сумі 1 000 000 грн. погашено платіжним дорученням №265 від 29.04.2016.

За результатами перевірки СДПІ ОВПП у м. Харкові МГУ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2016, яким визначено податкове зобов'язання у вигляді штрафу в сумі 2 917 811,83 грн. (а.с.9-11).

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, однак, скарга ТОВ "СМНВО" залишена без задоволення.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків передбачена ст.126 Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, обов'язковою умовою для розрахунку штрафу є сплата податкового боргу за відповідний період.

Водночас, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2015 рік (реєстраційний № від 11.02.2016), якою TOB "СМНВО" зменшено податок на прибуток на звітний (податковий) період на 22 848 293 грн. помилково розцінюється податковим органом як погашення податкового боргу з податку на прибуток, а дата коригування в інтегрованій картці платника щодо зменшення вказаних грошових зобов'язань, яка здійснена СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС 10.03.2016, розцінювалася як дата фактичного погашення боргу для цілей застосування положень ст. 126 Податкового кодексу України, не зважаючи на відсутність надходжень грошових коштів до бюджету у вказаному розмірі.

Відповідно до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

При цьому, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків за приписами п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема, корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Таким чином, виходячи з положень ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, в тому числі помилково чи надмірно сплачені суми, майно платника податків.

Пунктом 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України передбачено, що при погашенні сум податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються в рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платників податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її в платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Отже, погашення податкового боргу, у тому числі пені, з огляду на приписи вищезазначених норм, можливе виключно за рахунок грошових коштів, сплачених платником до бюджету, а не за рахунок зменшення податкових зобов'язань попереднього періоду.

Разом з тим, при нарахуванні штрафу СДПІ ОВП у м.Харкові МГУ ДФС не враховано, що декларація не являється платіжним документом, а дата коригування грошових зобов'язань не являється датою погашення (сплати) коштів.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Отже, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, податкова декларація чи уточнюючий розрахунок є звітним документом на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, тобто визначається (узгоджується) сума податкового зобов'язання щодо кожного окремого податку, а у випадках, коли платник виконує функцію податкового агента як роботодавець, є документом, що свідчить про суми нарахованого, виплаченого доходу на користь платників податків - фізичних осіб, а також суми утриманого та/або сплаченого податку до бюджету (зокрема, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб).

Положення п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України визначають податковим обов'язком обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.35.1 ст. 35 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Податкового кодексу України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Частиною п'ятою статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

Норми Податкового кодексу України не наводять визначення поняття «сплата», утім відповідно до п. 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Розрахунковим (платіжним) документом відповідно до визначення термінів, наведених у пп. 1.35 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

У ст.22 вказаного Закону серед видів розрахункових документів зазначені платіжне доручення; платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер. При цьому, відповідно до п.22.4 ст.22 Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Таким чином, податкова декларація чи уточнюючий розрахунок є звітним документом на підставі якого здійснюється оплата грошового зобов'язання, в той же час не підтверджує самого факту сплати (погашення) боргу.

Отже, подання звітної декларації з податку на прибуток, якою зменшено суми самостійно визначених грошових зобов'язань, не являється оплатою боргу з податку на прибуток за рахунок майна платників податків, а тягне за собою лише зміну раніше задекларованих податкових зобов'язань, в даному випадку шляхом їх зменшення з огляду на фінансові результати від господарської діяльності у звітному періоді, і ніяким чином не може бути прирівняне до погашення податкового боргу.

Отже, дата коригування (зменшення) податкових зобов'язань з податку на прибуток за попередній період на 22 848 293 грн. на підставі податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік (реєстраційний № від 11.02.2016), що здійснена СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС в ІКП платника 10.03.2016, протиправно розцінювалася податковим органом як дата фактичної сплати боргу та підстава для притягнення до відповідальності за порушення правил сплати (перерахування) податків, передбаченої п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2016 в частині визначення податкового зобов'язання у вигляді штрафу в сумі 2 590 249,04 грн. - є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, нарахування податковим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем до бюджету податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік у сумі 637 813,95 грн., що погашено відповідно до платіжного доручення №333 від 17.05.2016 та за 2014 р. у сумі 1 000 000 грн. погашено платіжним дорученням №265 від 29.04.2016 є правомірним, оскільки, як було зазначено вище, обов'язковою умовою для розрахунку штрафу є сплата податкового боргу за відповідний період, що і було зроблено ТОВ "СМНВО" вказаними платіжними дорученнями.

Щодо посилання представника позивача на положення п. 31 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, варто зазначити наступне.

Відповідно до вказаної вище норми за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.

Разом з тим, дама норма застосовується до декларацій, уточнюючих розрахунків які були подані підприємствами платниками податку на прибуток за результатами діяльності у 2015 році. Тобто господарські операції, за якими нараховується податок, мають бути вчинені у 2015 році.

Однак, штрафні санкції застосовувались за порушення строків сплати грошових зобов'язань по деклараціям за звітні періоди 2012-2014 років. Тобто господарські операції були здійснені у 2012-2014 роках.

Вказані обставини не дозволяють застосовувати до спірних правовідносин норми п. 31 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України та, відповідно, посилання позивача на дані положення є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 43767,18 грн. за платіжним дорученням №3 від 04.01.2017 (а.с.3).

Таким чином, ТОВ "СМНВО" підлягає відшкодуванню витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 38952,79 грн. за рахунок бюджетних асигнувань СДПІ ОВПП у м. Харкові МГУ ДФС.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС № від 22.08.2016 в частині визначення податкового зобов'язання у вигляді штрафу в сумі 2 590 249,04 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" () витрати зі сплати судового збору в сумі 38952,79 грн. з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ ДФС ().

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 13.02.2017 року.