Справа № 337/4996/16-а (2-а/337/236/2016)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 рокусправа № 337/4996/16-а (2-а/337/236/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2016р. у справі № 337/4996/16-а (2-а/337/236/2016) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними, покладання зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2016р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя (далі- відповідач) в якому просила:

- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком у відповідності до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 р.р.;

-зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком з 08.11.2016 р. відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією (а.с. 2-7).

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2016р. відкрито провадження в адміністративній справі №337/4996/16-а (2-а/337/236/2016) та справа призначена до судового розгляду (а.с. 33).

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що вона з 09.12.2003р. перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію , яка призначена відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком №1. Після призначення пенсії вона продовжувала працювати до 2009р. У листопаді 2016р., позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку вона має право, але відповідач відмовив у призначенні їй пенсії за віком на загальних підставах, оскільки, на його думку, вона вже отримує пенсію за віком зі зменшенням віку виходу на пенсію на 10 років. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.12.2016р. у справі №337/4996/16-а (2-а/337/236/2016) адміністративний позов задоволено (а.с. 43-45).

Відповідач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу (а.с. 48-51), у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм чинного матеріального права, просить скасувати постанову суду від 28.12.2016р. у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу (а.с. 61-72), позивач посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було з'ясовано усі обставини справи та постановлено рішення без порушень норм чинного законодавча, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 08.12.2016р. у даній справі (а.с. 61-64).

Особи, які беруть участь у розгляді даної справи, (або їх представники) у судове засідання не з'явились. Позивач та відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи апеляційним судом повідомлені належним чином ( а.с. 57-58), позивач надала суду письмову заяву ( а.с. 59-60), в якій просила суд розглянути справу у свою відсутність. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі, за наявними в матеріалах справи доказами.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.12.2003р. перебуває на обліку у відповідача та з цього часу їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 із зменшенням пенсійного віку в порядку п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати до 2009р. (а.с. 10-11).

08.11.2016р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку вона має право, проте, відповідач своїм листом за вих. №224/С-9 від 23.11.2016р. відмовив їй у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки, на його думку, позивач вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зменшенням віку виходу на пенсію (а.с. 15).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою зокрема є п.«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону України №1788), відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 1 статті Закону України №1058 (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України № 1058 (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за цим законом) розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України №1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058, але у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу у даній справі - ОСОБА_1, було призначено пенсію відповідно до Закону України №1788, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 позивачка звернулась до відповідача вперше з відповідною заявою від 08.11.2016р. При цьому, також, необхідно враховувати, що після призначення пенсії на пільгових умовах, яке мало місце 09.12.2003р., позивачка продовжувала працювати до 2009р. та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на вищезазначені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи та наведені норми чинного пенсійного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії - з 08.11.2016р., є необґрунтованими та безпідставними, і суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо заявлених позивачем вимог, та постановив у справі правильне рішення, яким визнав такі дії відповідача протиправними, та обґрунтовано зобов'язав відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.11.2016р. (моменту звернення за призначенням пенсії) відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об'єктивно, повно та всебічно з'ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог.

Апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, тому колегія суддів вважає необхідним постанову суду першої інстанції від 28.12.2016р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду адміністративної справи і незгоди з висновками суду, а, також, помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2016р. у справі № 337/4996/16-а (2-а/337/236/2016) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст.. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2017року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова