Справа № 810/4069/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року 810/4069/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Виноградової О.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення пені,

в с т а н о в и в:

9 грудня 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" (далі - позивач) з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач 1), Головного управління державної казначейської служби України (далі - відповідач 2) про:

- стягнення пені на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України за період з 7 червня по 30 листопада 2016 р. у сумі 26 449 грн 91 коп.;

- зобов'язання відповідачів 1,2 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано до відповідача 1 податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 р. разом із заявою про повернення бюджетного відшкодування у сумі 151 510 грн 00 коп. Названа сума надійшла на рахунок позивача лише 30 листопада 2016 р., тобто з запізненням (на 1 рік 9 місяців), а тому позивач має право на отримання пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, яка за розрахунками позивача за період з 7 червня по 30 листопада 2016 р. становить 26 449 грн 91 коп. (а.с. 3-7).

Відповідач 1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 44).

Відповідач 2 подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що відповідачем 2 жодного порушення стосовно бюджетного відшкодування позивачу допущено не було, оскільки ним у встановлений чинним законодавством строк після надходження висновку відповідача 1 було здійснено бюджетне відшкодування належних позивачу сум. Крім того, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 39-42).

9 лютого 2017 р. позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 48).

Згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

19 березня 1999 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується витягом (а.с. 18-19).

19 лютого 2014 р. позивачем було подано до відповідача 1 податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 р., у рядку 23 якої позивачем було зазначено від'ємне значення, яке підлягала бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, у сумі 151 510 грн 00 коп. (а.с. 51-52).

До вказаної податкової звітності позивачем було додано розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) (а.с. 53-54).

Відповідно до квитанції № 2 податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за листопад 2014 р. разом з вказаними додатками було прийнято відповідачем 1 та зареєстровано за № (а.с. 56).

У період з 16 по 23 лютого 2015 р. відповідачем 1 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2014 р., за результатом якої 23 лютого 2015 р. було складено довідку № 57/10-13-15-01/30367782 (а.с. 57-65).

Зі змісту вказаної довідки убачається, що перевіркою підтверджено відображення позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 р. бюджетне відшкодування у сумі 151 510 грн 00 коп.

Проте, бюджетне відшкодування на рахунок позивача надійшло лише 30 листопада 2016 р., що підтверджується платіжним дорученням № 20 (а.с. 66).

У зв'язку з тим, що позивач вважає, що має право на відшкодування пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до вимог пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено у ст. 200 ПК України.

Згідно з вимогами п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Як убачається з п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з вимогами п. 200.8 ст. 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 200.9 ст. 200 ПК України).

Як убачається з п. 200.10 ст. 200 ПК України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до вимог п. 200.12 ст. 200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Згідно з вимогами п. 200.17 ст. 200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Як вже зазначалося, відповідачем було підтверджено достовірність заявленого позивачем бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 р. у сумі 151 510 грн 00 коп., що підтверджується довідкою від 23 лютого 2015 р. №57/10-13-15/01/30367782 (а.с. 57-65).

Крім того, судом встановлено, що позивач звертався до Київського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1 про стягнення пені у розмірі 120 облікової ставки НБУ за період з 6 березня 2015 р. по 3 березня 2016 р. у сумі 47 478 грн 29 коп. (адміністративна справа № 810/785/16).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 р. у справі № 810/785/16 стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача пеню у сумі 47 478 грн 29 коп. у зв'язку з неповернення позивачу бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2014 р. у сумі 151 510 грн 00 коп. (а.с. 9-11).

До того ж постановою Київського окружного адміністративного суду від 6 липня 2016 р. у справі № 810/1928/16 за позовом позивача до відповідача 1, відповідача 2, яка набрала законної сили 20 вересня 2016 р. (згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень), зобов'язано відповідача 1 подати до відповідача 2 висновок про відшкодування позивачу податку на додану вартість у сумі 151 510 грн 00 коп. за листопад 2014 р. та стягнуто з Державного бюджету України пеню за період з 4 березня по 6 червня 2016 р. у сумі 14 196 грн 25 коп. (а.с. 12-17).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Так, на виконання вимог зазначеної норми 22 листопада 2016 р. відповідачем 1 було направлено на адресу відповідача 2 висновок про суми бюджетного відшкодування позивачу за листопад 2014 р. (а.с. 45).

Відповідно до вимог п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Згідно з п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.

Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

У межах адміністративної справи № 810/4069/16 позивач просить суд стягнути пеню за період з 7 червня (постановою у справі № 810/1928/16 стягнуто пеню по 6 червня 2016 р.) по 30 листопада 2016 р. (дата фактичної виплати бюджетного відшкодування за листопад 2014 р.).

Як вже зазначалося, право на нарахування пені за несвоєчасну сплату бюджетного відшкодування передбачене п. 200.23 ст. 200 ПК України.

При цьому, неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 3 червня 2014 р. (справа № 21-131а14).

30 листопада 2016 р. позивачу було перераховано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2014 р. у сумі 151 510 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 20 (а.с. 66).

При вирішенні справи судом враховано, що при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку дії такої пені, включаючи день погашення.

Наведене свідчить, що облікова ставка НБУ фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Як убачається з постанови Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 810/1928/16, облікова ставка НБУ на дату виникнення заборгованості - 6 березня 2015 р. складала 30%.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 255 КАС України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Наведене свідчить, що у даній адміністративній справі має розраховуватися пеня за несвоєчасну сплату бюджетного відшкодування з урахуванням ставки НБУ, визначеної в межах адміністративної справи № 810/1928/16.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що сума пені за заявлений позивачем період складає 26 449 грн 91 коп. (151 510 грн 00 коп. *30% (облікова ставка НБУ на момент виникнення заборгованості - 6 березня 2015 р.)*120%:365 днів* 177 днів (кількість днів прострочення)).

Відповідно до вимог ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого не було зроблено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідачів 1,2 подати звіт про виконання судового рішення, судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30 червня 2009 р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 р. у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Проте, судом враховано таке:

- бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2014 р. відповідачами 1,2 перераховано на користь позивача 30 листопада 2016 р.;

- пеню за несвоєчасне перерахування названого бюджетного відшкодування за період з 4 березня по 6 червня 2016 р. стягнуто постановою Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/1928/16;

- пеню за несвоєчасне перерахування бюджетного відшкодування за період 7 червня по 30 листопада 2016 р. включно стягнуто в межах даної адміністративної справи.

Наведене свідчить, що позовні вимоги, викладені в п. 3 прохальної частини позовної заяви, є передчасними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем за звернення з позовною заявою до суду, було сплачено судовий збір у сумі 1378 грн 00 коп.

Враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 пені за несвоєчасне перерахування бюджетного відшкодування за листопад 2014 р., сума судового збору, яка підлягає присудженню позивачу становить 1378 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" (08113, Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петрушки, вул. Лісна, 1, ідентифікаційний код:30367782) пеню у сумі 26 449 (двадцять шість тисяч чотириста сорок дев'ять) грн 91 коп.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Виноградова О.І.