Справа № 263/14591/16-а
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання дії противоправними та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із даним адміністративним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначає, що вона звернулася до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абзацом 4 пункту 3 р. XV розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, у зв'язку з тим, що вона досягла 50-річного віку та є матір'ю інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, що підтверджується довідкою МСЕК на дитину ОСОБА_2 про встановлення з 10.04.1997 року інвалідності 3 групи з дитинства по життєво, проте 25 жовтня 2016 року вона отримала рішення Управління відповідача № 823 від 25.10.2016 року, яким їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, яке вона вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, та просить визнати неправомірним та скасувати рішення УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя № 823 від 25.10.2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя призначити їй пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, згідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абзацу 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту подання заяви з 26.07.2016 року.

Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, в матеріалах справи міститься клопотання з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, зазначивши, що 26.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії згідно ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». За результатами розгляду наданих документів загальний стаж роботи позивачки складає 21 рік 11 місяців 24 дні, з них стаж за доглядом громадянина похилого віку інваліда 2 групи 05 років 11 місяців 05 днів, в тому числі термін навчання в учбовому закладі (Технічне училище) 01 рік 10 місяців 15 днів, стаж за доглядом дитини до З річного віку 01 рік 03 місяці 06 днів. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. З р. XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії мають матері інвалідів з дитинства (в тому числі дітей інвалідів до 16 років), які виховали їх до шестирічного віку, після досягнення 50 років та наявності не менше 15 років страхового стажу. Відповідно до пункту 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року, у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Положенням пункту 7 вищевказаного порядку визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються також і документи про народження дитини та виховання її до шестирічного віку чи про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом. 05.09.2016 року управлінням було направлено запит до установи охорони здоров'я про надання висновку лікарсько-консультативної комісії. Згідно з відповіддю від 30.09.2016 року №01-11/1309 ОСОБА_2 не може бути визнаний дитиною інвалідом до шестирічного віку, тому що будь-які документи, що підтверджують його інвалідність до шести років відсутні. Відтак, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. За таких обставин, управлінням було вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком, як матері інваліда дитинства, яка виховала його до шестирічного віку відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення (рішення про відмову №823 від 25 жовтня 2016 року).

Враховуючи вимоги позивача, заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0599992, довідок серії 2-18 АЖ №252649, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлена 3 група інвалідності з дитинства з 10.04.1997 року, пожиттєво.

26.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абзацом 4 пункту 3 р. XV розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, у зв'язку з тим, що вона досягла 50-річного віку та є матір'ю інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя № 823 від 25.10.2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, згідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абзацом 4 пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю медичного висновку про визнання дитини інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон № 1058-IV) пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого зазначеним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Згідно з пунктом 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Таким чином, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Наведена правова позиція Верховного Суду України викладена у постановах від 27 травня 2014 року № 21-133а14 та від 02.12.2014 № 21-534а14 та згідно зі ст. 244-2 КАС України має враховуватися судом при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, що сину позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлена 3 група інвалідності з дитинства з 10.04.1997 року, тобто у 15 річному віці, а докази, які б свідчили про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову щодо визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ст.ст. 1, 3, 8, 58, 64 Конституції України, керуючись статтями ст.ст. 2, 6-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 122, 128, 143, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання дії противоправними та зобов'язання здійснити певні дії - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.В.Хараджа