Справа № 802/2093/16-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 лютого 2017 р. Справа № 802/2093/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Загородній В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Укртрансбезпеки в Одеській області, управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області

про: визнання неправомірним та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до управління Укртрансбезпеки у Одеській області (далі - відповідач 1), управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №20776 від 27.10.2016 і постанови №002220 від 29.11.2016 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на переконання позивача розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №20776 від 27.10.2016, складений відповідачем 1 та постанова №002220 від 29.11.2016 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн., прийнята відповідачем 2, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки при первинному зважуванні, яке відбулось 27.10.2016 о 20 год. 39 хв. повна маса транспортного засобу становила 38,68т., навантаження на вісь № 2 становила 12,22 т., а при повторному зважуванні від 27.10.2016 о 21 год. 38 хв., повна маса транспортного засобу становила вже 38,88 т., при цьому навантаження на вісі не перевищували норми, встановлених державними стандартами. Разом з тим, згідно приладів обліку відповідача 1, загальна маса транспортного засобу на момент зважування (38,68т.) була меншою за визначену в товарно-транспортній накладній (39,48т.). Крім того, в процесі зважування, між першим та другим зважуванням, ця маса суттєво збільшилась (з 38,68т. до 38,88т.). Відтак, на переконання позивача відмінності вимірах свідчать про технічну несправність приладу обліку та ставить під сумнів її результати. За таких обставин, просив позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволені позову повністю з підстав викладених у письмових запереченнях. В їх обґрунтування пояснив, що в ході проведення перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, 27.10.2016 було виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме з перевищенням осьового навантаження на другу ось 12,22 т. при допустимих 11,0 т., без дозволу виданого Укртрансбезпекою або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Вимірювання проводилось за допомогою ваг автомобільних, які були повірені належним чином, що підтверджується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірюваної техніки №34-00/4667 від 31.08.2015 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/4755 від 23.08.2017, які експлуатуються ДП "Одеський облавтодор". У зв'язку з цим за результатами зважування автомобіля позивача було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. В подальшому, за результатами розгляду справи про виявлені порушення прийнято рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

Крім того, судом було допитано свідка ОСОБА_3 - водія автомобіля марки IVECO, державний номер НОМЕР_1, який одночасно з ОСОБА_1 перевозили сою товарну. У судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що його транспортний засіб було також зважено, проте перевищення його маси не виявлено, хоча загальна маса транспортного засобу була більшою (39.74 т.) ніж у ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб DAF, модель XF 95.430, державний номер НОМЕР_2 та напівпричіп BODEX, модель KIS 33, державний номер НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ за серією НОМЕР_5 та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ за серією НОМЕР_6.

27.10.2016 вказаний транспортний засіб, відповідно до товарно-транспортної накладної № 168391 від 27.10.2016, виданої ТОВ «Філіпс Де Трєйд», здійснював перевезення сої з с. Княжин Житомирської області до м. Чорноморськ Одеської області. Як зазначено в накладній, вантаж складав 24,32т., повна маса транспортного засобу становила 39,48т.

Нa шляху до пункту розвантаження, 27.10.2016 на ППГВК а/д «Київ-Одеса» (450км.+500м.) транспортний засіб був зупинений посадовими особами відповідача 1.

В ході здійснення контролю за додержанням вимог транспортного законодавства перевізниками під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на габаритно-ваговому комплексі було виявлено факт перевезення ОСОБА_1 вантажу із перевищенням вагових обмежень без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до чеку зважування № 64262, сформованого технічними засобами габаритно-вагового контролю 27.10.2016 о 20 год. 39 хв., навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 1) 7,36; 2) 12,22; 3) 6,10; 4) 6,50; 5) 6,50, повна маса транспортного засобу становила 38,68 т.

Не погоджуючись із зазначеним зважуванням, на вимогу позивача було проведено повторне зважування за яким навантаження на вісі транспортного засобу склало: 1) 7,10; 2) 11,16; 3) 6,60; 4) 7,02; 5) 7,00, повна маса транспортного засобу становила 38,88 т., про що свідчить чек зважування № 64296, сформований технічними засобами габаритно-вагового контролю 27.10.2016 о 21 год. 38 хв.

Посадовими особами відповідача 1 також складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №20776 від 27.10.2016, відповідно до якого нормативно допустиме навантаження на одну ось зазначено 11,0 т, а фактично - 12,22 т.. Та на основі виявлених порушень позивачу оформлено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №20776 від 27.10.2016 на загальну суму 422,01 євро.

Судом встановлено, що вказані матеріали управлінням Укртранбезпеки в Одеській області були направлені управлінню Укртрансбезпеки у Вінницькій області для подальшого розгляду справи про порушення.

29.11.2016 відповідачем 2 прийнято постанову №00220 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», в розмірі 1700,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

За змістом статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За нормами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

За визначенням у пункті 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

У силу пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Таке ж положення міститься і у пункті 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпекою, її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості та вимоги до габаритно-вагового контролю закріплені у пунктах 15 - 25 Порядку №879.

Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» також закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У силу положень абзацу третього статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як уже зазначалось, під час первинного зважування транспортного засобу, встановлено перевищення навантаження на вісь № 2, проте при повторному зважуванні, згідно чеку № 64296, навантаження на усі вісі не перевищували норм, встановлених державними стандартами.

Разом з тим, загальна маса транспортного засобу при повторному зважуванні становила - 38,68 т. і була меншою за визначену в товарно-транспортній накладній - 39,48 т.

Відтак, на переконання суду, посадовими особами відповідача 1 при перевірці наявності у суб'єкта перевірки дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу, який підтверджує внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, що за результатами первинного зважування необхідно було надати позивачем, потрібно було врахувати також повторне зважування транспортного засобу, відповідно до якого перевищення навантаження на осі об'єкта перевірки не встановлено.

Судом також встановлено, що згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу DAF, модель XF 95430, державний номер НОМЕР_2, маса його без навантаження становить 7,15 т., а відповідно до свідоцтва про реєстрацію напівпричепа BODEX, модель KIS 33, державний номер НОМЕР_3, його маса без навантаження становить 7,0 т. Таким чином, загальна маса без навантаження транспортного засобу з причепом (напівпричепом) становить 14,15 т. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 168391 від 27.10.2016, вантаж (соя) складав 24,32 т. Тобто, фактична маса транспортного засобу на момент перевірки повинна була становити 39,48 т, а не 38,68 т, як це зазначено відповідачем 1 в акті №20776 від 27.10.2016, довідці від 27.10.2016.

При цьому, відповідачами не спростовано доводів позивача про помилкові результати зважувань за наслідками такого контролю, а також того, що наявні у позивача документи свідчать про іншу (значно меншу) повну масу транспортного засобу, на відміну від тієї, яка зазначена у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акті про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів.

Також, як свідчать матеріали справи та не заперечувалося сторонами, транспортний засіб позивач не затримувався, а після його проходження подальший рух транспорного засобу не заборонявся.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що управління Укртрансбезпеки у Одеській області, складаючи розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №20776 від 27.10.2016 та управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, приймаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №002220 від 29.11.2016, діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На переконання суду, вказані розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобі автомобільними дорогами загального користування до акту №20776 від 27.10.2016 та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №002220 від 29.11.2016 не відповідають критеріям правомірності, встановленим ст.2 КАС України, є протиправними, такими, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вони підлягають скасуванню.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №20776 від 27.10.2016р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

3.Визнати протиправним та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області №002220 від 29.11.2016р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) 551,20 грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) 551,20 грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна