Справа № 603/67/17
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/67/17
Провадження № 2-а/603/9/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. м.Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М.

розглянувши в порядку скороченого провадження в м.Монастириська Тернопільської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Монастириської райдержадміністрації

про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Монастириської райдержадміністрації, в якому просить визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730 грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Оскільки мінімальна пенсія за віком в Україні з 1 травня 2016 р. становить 1130,00 грн., відповідач повинен був виплатити йому разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року в розмірі 5650 грн. Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Монастириської РДА позивач у 2016 році отримав 920 грн. та недоплата складає 4730 грн., що є значно меншим від необхідної суми виплати.

Позивач просить визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області щодо перерахунку йому щорічної одноразової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік; зобов'язати управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити йому перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730 грн.

Відповідач - Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області суду направив заперечення на адміністративний позов, яке судом долучене до матеріалів справи, і в якому посилається на те, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1, як учаснику бойових дій, здійснено відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України на 2016 році. - 920 грн. Відповідач діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений Конституцією та законами України, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши надані позивачем письмові докази на підтвердження позовних вимог, ознайомившись з запереченням відповідача на адміністративний позов у сукупності прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником бойових дій, що підтверджується інформацією, яка міститься в копії посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 виданого 31 серпня 2015 року Управлінням МВС України в Тернопільській області та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

29.12.2016 року представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я. звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Монастириської РДА в Тернопільській області з заявою про здійснення ОСОБА_1 перерахунку, нарахування та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 13.01.2017 року № 01.1-19/131 Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області, повідомило заявника - адвоката Андрусенка І.Я., що ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 920 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Також, в даному листі зазначено, що виплата щорічної одноразової допомоги проводиться згідно чинного законодавства.

Положеннями ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 по справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частини першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3 , 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, - Кабінет Міністрів України уповноважений встановлювати розмір соціальних виплат.

У своєму Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладені в новій редакції положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до яких щорічно учасникам бойових дій до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними, а відтак з 22 травня 2008 року, відновлено дію ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Поряд з тим, згідно п.63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Згідно ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в ухвалі «Великова проти України» від 3 червня 2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні заяви про нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня, управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ « Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

При вирішенні спору суд враховує позицію Вищого адміністративного суду України по аналогічній категорії справ (зокрема, ухвала від 19.02.2016 року в справі № К/800/4176/16 (№753/13867/15-а).

З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання дій відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році протиправними, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 46, ч. 2 ст. 59 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 26 розділу VІ Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст.158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік протиправними та щодо зобов'язання Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити перерахунок, нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Монастириський районний суд протягом десяти днів з часу отримання сторонами копії постанови.

Суддя І. М. Галіян