Справа № 303/4029/15а,2а/303/173/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року Справа № 876/8121/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області, яким просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача прийняти заяву та документи і призначити йому з 16.05.2014 року пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зі зниженням пенсійного віку на 8 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2015 року позов задоволено.
Постанова мотивована тим, що оскільки ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і поданими ним документами підтверджено період роботи, де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, то суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач не надав первинних документів, передбачених «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підтвердження факту його роботи у зоні відчуження в період з 31.01.1987 року до 22.05.1987 року не менше п`яти днів, тому права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він не має. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зобов`язав його призначити пенсію ОСОБА_1 з 16.05.2014 року, оскільки відповідно до норм закону пенсія призначається з дня звернення з відповідною заявою, проте позивач не звертався у встановленому законодавством порядку з такою заявою. Крім того, на думку апелянта, позивач пропусти строк звернення до суду з даним позовом, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 цього Кодексу розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановив суд, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), що підтверджується відповідним посвідченням.
16.05.2014 року йому виповнилось 52 роки, а 03.12.2014 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на 8 років.
Однак листом від 05.06.2015 року № 1658/05 Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області йому було відмовлено в призначенні такої пенсії. Відмова мотивована тим, що первинних документів, які підтверджують факт роботи у населеному пункті на підприємстві не збереглось, а копії відомостей про нарахування заробітної плати не містять відомостей про кількість днів роботи в зоні відчуження та населений пункт і тому визначити періоди фактичного перебування в зоні відчуження неможливо. У зв`язку із зазначеним відповідач вважає, що підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана відмова є незаконною, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 8 років.
Згідно з ч. 3 цієї статті призначення та виплата пенсій особам, які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Відповідно до ст. 15 цього Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на території радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
Нормами «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, передбачено, що при призначенні пенсії із використанням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122.
У разі неможливості надання довідки за формою № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження, а саме: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи у зоні, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.
Як встановив суд, ОСОБА_1 в період з 31.01.1987 року до 22.05.1987 року проходив у складі Військової частини НОМЕР_1 спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відомостями його військового квитка серії НОМЕР_2 . Також у військовому квитку позивача зазначено, що він отримав опромінення 10,66 БЕР.
Також згідно із списками працівників Мукачівського АТП 12162, де було основне місце роботи позивача, затверджених 28.11.1990 року, ОСОБА_1 у 1987 році приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
А відповідно до довідок Військової частини НОМЕР_1 № 77/29 та № 88/30 ОСОБА_1 виплачувалася заробітна плата у підвищеному розмірі відповідної кратності.
Крім того, відповідно до архівної довідки від 13.05.2015 року № 406 ОСОБА_1 було виплачено Мукачівським АТП 12161 підвищений розмір заробітної плати починаючи з 31.01.1987 року.
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідач не заперечує той факт, що позивач є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, а спір фактично стосується встановлення права позивача на пільги при призначенні пенсії за відсутності окремих первинних документів, передбачених законодавством, які безпосередньо підтверджують факт виконання робіт у зоні відчуження.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що факт перебування позивача у зоні відчуження з 31.01.1987 року до 22.05.1987 року не менше 14 календарних днів підтверджується іншими доказами, наявними в матеріалах справи, які позивач також додав до заяви про призначення пенсії.
Так, при зверненні із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 надав відповідачу усі вказані вище документи, а також трудову книжку, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році.
Дослідивши та оцінивши зазначені документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ними належним чином підтверджується факт участі ОСОБА_1 у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів.
При цьому, колегія суддів зазначає, що право особи, яка жертвуючи своїм здоров`ям виконувала обов`язок перед Батьківщиною, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, а збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність. Об`єктивна неможливість дослідження будь-яких документів не може бути підставою для відмови у задоволенні позову за обставин, коли право на пільгове зниження пенсійного віку підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на призначення та отримання пенсії як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зі зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково зобов`язав відповідача призначити позивачу таку пенсію з 16.05.2014 року.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином, відповідно до змісту наведеної норми за загальним правилом пенсія призначається з дня подання заяви про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України. Водночас, якщо така заява була подана не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, то пенсія призначається з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку.
Як встановив суд, ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області 03.12.2014 року, що підтверджується зазначеним вище листом відповідача від 05.06.2015 року № 1658/05, яким позивача було повідомлено про відмову у призначенні спірної пенсії.
Наведеним спростовується твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 взагалі не звертався із заявою про призначення пенсії.
Тому, враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії після спливу трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тобто 16.05.2014 року, колегія суддів дійшла висновку, що пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 слід призначити саме з дня подання відповідної заяви, а саме з 03.12.2014 року.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в редакції чинній на час подання позовної заяви та постановлення оскаржуваної ухвали) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто визначальною умовою початку перебігу строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як зазначено вище, Управління Пенсійного фонду України в місті Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні йому пенсії листом від 05.06.2015 року № 1658/05, а як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву позивач подав до суду 02.07.2015 року, тобто в межах зазначеного вище строку звернення до адміністративного суду.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, що відповідно до п. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскаржуваної постанови.
Одночасно колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч. 10 цієї статті рішення апеляційного суду є остаточним і оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області задовольнити частково.
Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2015 року у справі № 303/4029/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії змінити, замінивши в третьому абзаці резолютивної частини дату «з 16.05.2014» на «з 03 грудня 2014 року».
В решті постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький