Справа № 278/2736/16-а
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/2736/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засіданні Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 9 сесії 7 скликання від 06.09.2016 року №215 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність». Вважає, що вказане рішення не відповідає вимогам закону та порушує його права, а також просить суд зобов'язати відповідача повторно розглянути подану ним заяву (клопотання) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території с. Клітчин Житомирського району Житомирської області в строки, порядку та в спосіб, передбачений законодавством України. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відмова відповідача в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою є не вмотивованою та суперечить вимогам чинного земельного законодавства.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити пославшись на те, що відмова Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою викладена в рішенні від 06.09.2016 року є незаконною та суперечить вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, отже рішення в частині відмови підлягає скасуванню.

Представник відповідача Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області у судове засідання 08.02.2017 року не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином (а.с. 35). У судовому засіданні 19.01.2017 року позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні, так як, на її думку, ОСОБА_2 не має переважного права на отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки перед категорією осіб, які таке право мають: це, зокрема, інваліди АТО та сім'ї загиблих учасників АТО, які проживають на території Левківської сільської ради. Спірне рішення вважала прийнятим відповідачем з врахуванням норм чинного земельного законодавства; зазначила, що відсутні підстави для його скасування. Крім того наголосила, що позивач не є жителем села, яке входить до території Левківської сільської ради: останній має прописку у місті Житомирі, відтак не має права на звернення з клопотанням до відповідача щодо надання ОСОБА_2 земельної ділянки.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 приймав участь у проведенні антитерористичної операції (надалі - АТО), що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 8), і на нього поширюються положення Закону України № 3551-XII від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон № 3551-XII) згідно зі статтею 6 цього Закону.

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначено статтею 12 Закону № 3551-XII, зокрема, відповідно до абзацу першого пункту 14 частини 1 цієї статті: а саме, першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Згідно вимог ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0,10 гектара.

Врахувавши вимоги вказаної норми, у травні 2016 року ОСОБА_2, як особа, яка приймала участь у проведенні антитерористичної операції, звернувся до Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,10 га на території с. Клітчин Житомирського району Житомирської області для індивідуального дачного будівництва, до якої, зокрема, додав схему земельної ділянки (а.с. 10, 11).

06.09.2016 року рішенням №215 Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 9 сесії 7 скликання позивачу ОСОБА_2 відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки без вказання жодних мотивів такої відмови та рекомендаціями звернутися до Житомирської міської ради з аналогічним питанням (а.с. 14).

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно положень ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи вищевказані положення норм законодавства, суд приходить до висновку, що рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність приймає відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, в даному випадку таким органом є відповідач.

Вказане рішення може бути прийняте на користь громадянина зацікавленого в приватизації земельної ділянки та якому було надано дозвіл на розробку такого проекту землеустрою. При цьому законодавцем встановлено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, такі як невідповідність положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як зазначалось вище положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» закріплено право позивача як учасника АТО, зокрема, на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, і норми даного Закону не містять застережень щодо реалізації особою такого права саме за місцем реєстрації особи.

Відповідно до ст. ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному повному та обєктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач при розгляді справи не довів наявності мотивованої відмови в наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскаржуване рішення Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області не містить жодних обґрунтувань такої відмови.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено норми чинного законодавства щодо процедури розгляду заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою в розумінні ст. 118 Земельного кодексу України, так як відмова позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки жодним чином не вмотивована, і встановити правомірність такої відмови не вбачається можливим, а керуватися припущеннями, на які посилався представник відповідача в судовому засіданні, суд вважає неприпустимим.

Отже, рішення Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 9 сесії 7 скликання від 06.09.2016 року №215 не може бути визнано судом законним, так як відсутня мотивація правової природи його походження, тому підлягає скасуванню.

Оцінюючи вимоги позивача про покладення на відповідача обов'язку повторно розглянути його клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, то суд виходить з вимог п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, яка вказує на те, що в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, з огляду на наявність у суду права за умови задоволення вимог адміністративного позову, прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а також враховуючи невмотивованість походження відмови суб'єкта владних повноважень у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, суд приходить до висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, у зв'язку з чим вказану вимогу також слід задовольнити.

Дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань з Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1102,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 71,94, 128,158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 116, 118, 122 Земельного кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати рішення Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області (9 сесії 7 скликання) від 06.09.2016 року №215 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність" незаконним та скасувати його.

Зобов'язати Левківську сільську раду Житомирського району Житомирської області повторно розглянути заяву (клопотання), подану ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки на території с. Клітчин Житомирського району Житомирської області в строки, в порядку та у відповідності до норм чинного законодавства України.

Стягнути з Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області (ідентифікаційний код 04348355), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, судові витрати у сумі 1102 грн. 40 коп.

Постанова суду вступає в законну силу після спливу строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М. Дубовік