Справа № 826/26680/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс 1" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування рішення, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення відповідача № від 05.08.2015 року про застосування штрафних санкцій в сумі 120300,13 грн. та нарахування пені в сумі 18762,23 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання з'явилися представники сторін.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення першої інстанції, представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, подав письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, письмові заперечення, доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сплата ТОВ "Будмонтажсервіс 1" суми ЄСВ за звітний період грудень 2014 року була здійснена у межах граничного терміну сплати вказаного обов'язкового платежу, передбаченого нормами Закону № 2464, та на спеціально відкритий для цього в органі державної казначейської служби рахунок контролюючого органу, тому посилання відповідача, що сплата ЄСВ здійснена не на правильний рахунок, як на підставу для прийняття оскаржуваного рішення є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в період до 30 січня 2015 ТОВ "Будмонтажсервіс 1" (, місцезнаходження: Чернівецька обл., м. Новодністровськ, мкрн. Сонячний, 20/21) перебувало на обліку в Сокирянській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області як платник за основним місцем обліку.

30 січня 2015 року у зв'язку зі зміною місцезнаходження (нова адреса: м. Київ, вул. Кіквідзе, 17) товариство було взято на облік в ДПІ у Печерському районі, про що зазначено в листі відповідача від 01 грудня 2015 року №30858/10/26-55-11-01.

В серпні 2015 року позивач отримав від ДПІ у Печерському районі рішення № від 05 серпня 2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно якого контролюючий орган на підставі п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" застосував до позивача за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄСВ штраф у сумі 120300,13 грн. за період з 21 січня по 16 квітня 2015 року (що становить 20% від суми недоїмки), та нарахував пеню у розмірі 18762,23 грн. (що становить 0,1% від суми недоїмки).

Не погоджуючись з таким рішенням ТОВ "Будмонтажсервіс 1" в порядку ч. 14 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та ст. 56 Податкового кодексу України звернулося зі скаргами до Головного управління ДФС у м. Києві та Державної фіскальної служби України, які згідно рішень останніх від 17 вересня 2015 року №14336/10/26-15-10-08-16 та від 30 жовтня 2015 року №23041/6/99-99-10-01-07-25 були залишені без задоволення, а оскаржуване рішення відповідно без змін. Після чого звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.10 №2464-VI.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відтак, позивач є страхувальником в розумінні Закону №2464 та зареєстрований платником єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 ч. 8, п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Також платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Частиною 7 ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

При цьому, з 11.08.2013 набрали чинності положення ч.ч. 5, 6 і 10 ст. 9 Закону № 2464 в редакції Закону України від 04.07.2013 N 406-VI, відповідно до яких сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

При цьому нарахування штрафу і пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків передбачено ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Так, приписами п. 2 ч. 11 ст. 25 вказаного Закону, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до ч. 10 ст.25 Закону № 2464, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Як встановлено, 14 січня 2015 року, у строк встановлений ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, позивачем до ПАТ "Укрінбанк" (МФО 300142) було подано платіжне доручення від 14 січня 2015 року №1210 на перерахування коштів в оплату ЄСВ за грудень 2014 року на загальну суму 220523,35 грн. Отримувачем коштів за даним платіжним дорученням визначено Сокирянську ОДПІ Новодністровське відділення (), номер розрахункового рахунку на який перераховувалися кошти - 2450, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, код банку - 856135.

Вказаний платіжний документ позивача був прийнятий банком до виконання та платіж проведено в той же день, що підтверджується відмітками банку на такому платіжному дорученні, та не заперечується відповідачем.

16 січня 2015 року позивачем до відповідного контролюючого органу за місцем податкового обліку був надісланий звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за грудень 2014 року, де ТОВ "Будмонтажсервіс 1" самостійно визначило до сплати суму ЄСВ у розмірі 220630,29 грн. Вказана суму була нарахована до сплати в інтегрованій картці платника єдиного внеску (позивача) 20 січня 2015 року.

Згідно витягу з інтегрованої картки платника ЄСВ (позивача) за 2015 рік, сплачена позивачем за місцем попереднього податкового обліку сума коштів у розмірі 220523,35 грн. станом на 20 січня 2015 року в інтегрованій картці ТОВ "Будмонтажсервіс 1" відображена не була, у зв'язку з чим на вказану дату у позивача виникла недоїмка у сумі 220164,78 грн. (тобто, 220630,29 грн. зменшених на наявну станом на 20 січня 2015 року переплату у розмірі 465,51 грн.).

З 21 січня по 16 квітня 2015 року в інтегрованій картці платника ЄСВ (позивача) обліковувалася сума недоїмки з динамікою до зменшення або збільшення у зв'язку з декларуванням товариством до сплати сум ЄСВ по поточних звітних періодах та їх погашенням.

Позивач звернувся до Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області із заявою від 31 березня 2015 року про перерахування суми коштів у розмірі 220523,35 грн. як помилково сплаченої згідно платіжного доручення від 14 січня 2015 року № 1210 на розрахунковий рахунок номер 2450 (отримувач Сокирянська ОДПІ Новодністровське відділення) на правильний рахунок номер 2655 (отримувач ДПІ у Печерському районі).

16 квітня 2015 року кошти у сумі 220523,35 грн. були перераховані з рахунку Сокирянською ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області на відповідний казначейський рахунок відповідача та сума недоїмки позивача по сплаті ЄСВ була погашена повністю та в інтегрованій картці ТОВ "Будмонтажсервіс 1" обліковувалася сума переплати.

Апелянт не заперечує факт надходження до бюджету суми ЄСВ, сплаченої позивачем за період грудень 2014 року згідно платіжного доручення від 14 січня 2015 року №1210 в повному обсязі та у строки, передбачені законодавством України, але посилався, що обставини зарахування внеску не на той рахунок є підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Так, Розділом ІІ Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 19 вересня 2013 року №493/815, яке було чинне на час здійснення платежів у період з січня по квітень 2015 року передбачалось, що Міністерство доходів і зборів України та територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції Міндоходів відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування" для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску та фінансових санкцій.

Згідно з п. 3.1. Положення, страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім'я територіальних органів Міндоходів в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Позивачем згідно платіжного доручення від 14 січня 2015 року №1210, сплачено суми ЄСВ на рахунок 3719 відкритий в органах Казначейства для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску, із зазначенням банку отримувача: ГУ ДКСУ у Чернівецькій області, отримувач: Сокирянська ОДПІ ГУ Міндоходів у м. Києві.

Згідно ч. 5 ст. 45 БК України передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.( Пункт 2.1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затверджене Наказом Державного казначейства України від 26 червня 2002 року №122)

Таким чином, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування коштів на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Аналогічна правова позиція суду підтверджується практикою Верховного Суду України, яка відображена в постановах від 16 червня 2015 року по справі №21-377а15 та від 02 грудня 2015 року у справі №21-3920а15.

Згідно вказаних рішень, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений п.57.1 ст.57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст.126 ПК України. Оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, колегія зазначає, що у разі зміни місця обліку платника у наступному періоді за звітним сплата та подання звітності з єдиного внеску за такий звітний період здійснюється за попереднім місцем обліку (п. 10.13 розд. Х Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року № 1588).

На день граничного строку сплати ЄСВ, задекларованого за звітний період грудень 2014 року, позивач перебував на обліку в Сокирянській ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернівецькій області, а тому відповідно сплачувати внесок позивач мав саме на рахунок контролюючого органу за місцем свого обліку.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно задоволення позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс 1" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про скасування рішення - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 10.02.2017 року

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.