Справа № 482/1253/16-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 482/1253/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Ітрін М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представників апелянта ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.10.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення Новоодеської міської ради про встановлення податку за 2015 рік, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування пункту 2.7. «б» Додатку № 1, що є невід'ємною частиною рішення XXXIX сесії шостого скликання Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 29 січня 2015 року за № 01 «Про місцеві податки і збори» щодо визначення ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що є у власності громадян та фізичних осіб-підприємців у розмірі 1 відсоток.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що Законом України від 28.12.2014 р. № 71-VIII було рекомендовано, а не зобов'язано органи місцевого самоврядування прийняти рішення щодо встановлення у 2015 р. місцевого податку на майно, крім того сільською радою не було дотримано вимоги Податкового та Бюджетного законодавства, оскільки рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період).

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.10.2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 2.7. «б» Додатку № 1, що є невід'ємною частиною рішення XXXIX сесії шостого скликання Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 29 січня 2015 року за № 01 «Про місцеві податки і збори» щодо визначення ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що є у власності громадян та фізичних осіб-підприємців у розмірі 1 відсоток.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Новопетрівська сільська рада Новоодеського району Миколаївської області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі - будинок побуту, що розташована в с. АДРЕСА_1

29 січня 2015 року рішенням XXXIX сесії шостого скликання Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області за № 01 «Про місцеві податки і збори» у пункті 2.7. «б» Додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього рішення визначено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що є у власності громадян та фізичних осіб-підприємців у розмірі 1 відсоток.

Судом встановлено, що на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» 29 січня 2015 року Новопетрівська сільська рада Новоодеського району Миколаївської області прийняла рішення № 1 «Про місцеві податки і збори».

Згідно до п.3 зазначеного рішення було затверджено положення про місцеві податки та збори (Додаток №1). Пунктом 2.7. вищевказаного положення були встановленні ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати.

Вважаючи п.2.7 б) додатку №1 рішення № 1 «Про місцеві податки і збори» від 29 січня 2015 року протиправним, ОСОБА_3, який є власником об`єкту нерухомості, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив про протиправність пункту 2.7. «б» Додатку № 1 рішення ради від 29 січня 2015 року за № 01, посилаючись на п.4 розділу 2 «Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», за яким установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Однак судова колегія суду апеляційної інстанції дослідивши зміст позовних вимог та обставини, на які посилається позивач, вважає висновки суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Положеннями ст.8.3 ПК України передбачено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до ст.10.3 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування).

Згідно до ст.266.5.1 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (ст.266.1.1 ПК України).

Відповідно до ст.266.2.1 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Одночасно, підпунктом 4.1.9 ст.4 ПК України визначено один з принципів податкового законодавства - принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до пп.12.3.4 ст.12 ПК рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період), та на В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

З аналізу вказаних норм вбачається, що, у даному випадку, у питанні оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, законодавцем визначено два окремих процеси: 1- прийняття відповідного рішення про введення вказаного податку чи про зміну його ставки, 2 - визначення бюджетного періоду, в якому введений податок (або змінені ставки) будуть застосовуватися.

При цьому, ні Податковий кодекс, ні інші закони не містять обмежень повноважень місцевих рад щодо прийняття відповідних рішень про введення податку чи про зміну його ставки протягом будь-якого періоду, в той час як пп.12.3.4 ст.12 ПК, допускаючи прийняття вказаних рішень у будь-який період, визначає порядок застосування таких рішень саме у часі. Тобто, порушення пп.12.3.4 ст.12 ПК та відповідно пп.4.1.9 ст.4 ПК може виражатися саме у порушенні саме порядку застосування прийнятого місцевою радою рішення про введення податку чи зміну його ставки.

З аналізу спірного рішення № 1 «Про місцеві податки і збори» від 29 січня 2015 року вбачається, що вказаним рішенням відповідачем було встановлено на території с.Новопетрівське, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затверджено Положення про нього та визначено відповідні ставки, і в той же час це рішення не містить будь-яких норм щодо порядку його застосування.

Позивач у своїх позовних вимогах просить скасувати пункт 2.7. «б» Додатку № 1, що є невід'ємною частиною рішення XXXIX сесії шостого скликання Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 29 січня 2015 року за № 01 «Про місцеві податки і збори», який є похідним від рішення, при цьому у позові не ставиться питання про скасування пунктів 2.1.2. та п.3.1 цього рішення, яким фактично було встановлено місцевий податок на майно та затверджено Положення про місцеві податки та збори.

Фактично позивач оскаржує п. 2.7. «б» Додатку № 1, яким було встановлено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що є у власності громадян та фізичних осіб-підприємців у розмірі 1 відсоток, а в обгрунтування позову він зазначає порушення вимог Податкового Кодексу в частині встановлення строків для запровадження цього податку.

Дослідивши доводи позивача та матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку, що п.2.7.б) рішення № 1 «Про місцеві податки і збори» від 29 січня 2015 року ніяким чином не може суперечити вимогам пп.12.3.4 ст.12 ПК та пп.4.1.9 ст.4 ПК, оскільки не містить положень щодо порядку застосування введеного податку, у зв`язку з чим не може бути визнаний протиправним та скасований саме з цих підстав.

Повноваження щодо застосування місцевого податку покладено на органи Державної податкової інспекції, рішення та дії якої у разі незгоди, позивач має право оскаржити в адміністративному та судовому порядках.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оскарження позивачем п.2.7.б) додатку №1 до рішення № 1 «Про місцеві податки і збори» від 29 січня 2015 року Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області є неналежним способом захисту порушених прав, тому позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області задовольнити.

Постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25.10.2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2017 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик