Справа № 813/923/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Справа № 876/9847/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Нефедової А.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Голуб Н.І.,

представника відповідача Сатурчак Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, Мостиської районної державної адміністрації на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мостиської районної державної адміністрації, першого заступника голови Мостиської районної державної адміністрації Голуб Надії Іванівни про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати,-

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Мостиської районної державної адміністрації (далі - відповідач 1), першого заступника голови Мостиської районної державної адміністрації Голуб Надії Іванівни (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача 2 № 31/01-05 від 17.02.2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення етики поведінки державного службовця; провести перерахунок заробітної плати на час дії дисциплінарного стягнення; визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача 2 № 53/01-05 від 15.03.2016 року про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді догани за невиконання службових обов'язків.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження відповідача 2 № 53/01-05 від 15 березня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1». В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржили позивач та відповідач 1, які вважають, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дисциплінарного стягнення за порушення етики поведінки державного службовця чинним законодавством не передбачено. У зв'язку з тим, що дисциплінарне стягнення застосовано неправомірно, то слід провести перерахунок заробітної плати, оскільки надбавки та премії мали бути виплачені, якби стягнення не було накладено.

Відповідач 1 в апеляційній скарзі зазначає, що судом неналежно досліджено факт здійснення в час проведення семінару прийому громадян позивачем. Крім того, остання знала про проведення семінару та свідомо не мала наміру брати в ньому участь, чим порушила вимоги чинного законодавства та завдала шкоди репутації державного органу.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити повністю. В задоволенні апеляційної скарги Мостиської районної державної адміністрації просить відмовити.

Представник Мостиської РДА та перший заступник Голови Мостиської РДА Голуб Н.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять оскаржувану постанову скасувати в частині задоволених позовних вимог, а в решті постанову суду першої інстанції залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга Мостиської районної державної адміністрації задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача в порушенні етики поведінки державного службовця доведена повністю, проте доказів неналежного виконання службових обов'язків позивачем, за що було накладено друге дисциплінарне стягнення, не наведено, як і не встановлено всіх істотних обставин вчиненого порушення і заподіяну шкоду.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

17.02.2016 року розпорядженням відповідача 2 за № 31/01-05 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1", на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення етики поведінки державного службовця (Т.1, а.с. 7).

На час винесення оскаржуваного розпорядження діяв Закон України «Про державну службу» від від 17.11.2011 № 4050-VI (далі - Закон № 4050), який набрав чинності з 1 січня 2016 року і з цієї ж дати втратив чинність Закон України «Про державну службу» від від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723) (п.1 розділу IX Прикінцеві та перехідні положення).

Згідно ст. 52 Закону № 4050 дисциплінарна відповідальність полягає у накладенні на державного службовця дисциплінарних стягнень за вчинення дисциплінарних проступків, визначених цим Законом. Дисциплінарними проступками, зокрема, є: порушення правил професійної етики державного службовця.

Вищезазначений Закон оперує таким правовим інститутом як правила професійної етики державного службовця. Таким же поняттям оперує і Закон № 3723.

Право притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення такого дисциплінарного проступку як порушення етики поведінки державного службовця надано Законом України «Про державну службу» від від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності лише з 1 травня 2016 року.

Таким чином, оскільки законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин не було передбаченого такого виду дисциплінарного проступку як порушення етики поведінки державного службовця, то і притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності за такий проступок, відповідач 2 діяв неправомірно.

Крім того, відповідно до ст. 57 Закону № 4050 рішення про застосування дисциплінарного стягнення приймає суб'єкт призначення. У рішенні зазначаються найменування державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим або їх апарату, дата прийняття рішення, відомості про державного службовця, вид дисциплінарного проступку, стисло викладаються обставини вчинення проступку, підстави притягнення державного службовця до відповідальності та зазначається, яке дисциплінарне стягнення застосовується.

Ознайомившись зі змістом оскаржуваного рішення суд зазначає, що відповідачем 2 не було дотримано вказаних вимог, оскільки в розпорядженні не було зазначено відомості про державного службовця та стислий виклад обставин вчинення проступку.

Щодо заперечень позивача про не проведення службового розслідування, то апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до ч. 2,3 ст. 55 Закону № 4050 у разі необхідності проведення додаткового дослідження обставин вчинення дисциплінарного проступку, у тому числі обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню, суб'єкт призначення приймає рішення про проведення службового розслідування. На вимогу державного службовця з метою спростування безпідставних, на його думку, звинувачень або підозр службове розслідування проводиться обов'язково.

Відповідно до п.1 Постанови КМУ від 13.06.2000 № 950 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Зазначене свідчить, що проведення службового розслідування є правом, а не обов'язком відповідачів, а відтак його непроведення не є свідченням порушення чинного законодавства, оскільки вимоги позивача про обов'язкове проведення розслідування не надходило.

Щодо заперечення відповідача 1 про законність розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді догани за невиконання службових обов'язків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і зазначає наступне.

15.03.2016 року відповідачем 2 було прийнято розпорядження за № 53/01-05 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1", яким позивачу оголошено догану за невиконання службових обов'язків (Т.1, а.с. 125).

Відповідно до п.6,12 ч.1 ст. 1 Закону № 4050 службові обов'язки - сукупність обов'язків державного службовця, визначених цим Законом, правилами внутрішнього службового розпорядку відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим або їх апарату, та його посадових обов'язків.

Посадові обов'язки - перелік функцій і повноважень, закріплених за посадою державної служби, які зобов'язаний виконувати державний службовець та які встановлені його посадовою інструкцією.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності була відсутність позивача на семінарі щодо роз'яснення Закону України «Про запобігання корупції» 03.03.2016 року, яка була встановлена згідно службової записки начальника відділу організаційно-кадрової роботи апарату райдержадміністрації (Т.1, а.с. 161).

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З метеріалів справи, а саме пояснень працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, можна зробити висновок, що про семінар з питань запобігання корупції позивача було повідомлено близько 11 години, тобто за декілька хвилин до початку проведення семінару (Т.1, а.с. 163-166).

Таким чином, відповідачами не враховано обставини, за яких вчинено проступок та ступінь його тяжкості, а тому дисциплінарне стягнення на позивача накладено неправомірно.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95) визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно Положення про преміювання працівників апарату та інших структурних підрозділів Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, затв. розпорядженням голови райдержадміністрації 10.11.2015 року № 451 преміювання працівників може проводитись за якісне своєчасне і в повному обсязі виконання функціональних обов'язків, встановлених посадовими інструкціями, з урахуванням їх ініціативи, особистого вкладу в загальні результати роботи. Преміювання здійснюється в межах коштів, передбачених на преміювання в кошторисі райдержадміністрації та економії фонду оплати праці (Т.2, а.с. 97-101).

Таким чином, преміювання працівників відноситься до компетенції та здійснюється на розсуд відповідачів. Чинним законодавством не передбачено обов'язку проводити додаткові виплати працівнику, а лише право роботодавця на проведення таких, за наявності коштів.

Тому, вимоги позивача про перерахунок заробітної плати задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

В задоволенні апеляційної скарги Мостиської районної державної адміністрації відмовити повністю.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 813/923/16 - в частині відмови у визнанні протиправним та скасування розпорядження першого заступника голови Мостиської районної державної адміністрації Голуб Надії Іванівни №31/01-05 від 17.02.2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1» - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою визнати протиправним та скасувати розпорядження першого заступника голови Мостиської районної державної адміністрації Голуб Надії Іванівни №31/01-05 від 17.02.2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1».

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст постанови виготовлений 16 лютого 2017 року.