Справа № 335/13241/16-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта Рижкова Артема Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення АР № 159379 від 17 листопада 2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта Рижкова Артема Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.11.2016 відповідачем прийнято постанову АР № 159379, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у зв'язку із порушенням п. п. 2.1 «г», 5.16 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) за те, що він, керуючи транспортним засобом «Інфініті», державний номер НОМЕР_1, на вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух прямо, здійснив поворот праворуч, чим порушив п. 5.16 ПДР України, а також не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України. Вважає прийняту постанову незаконною, оскільки він не порушував ПДР України, а рухався по вул. Українській у бік Прибережної магістралі, де виконав маневр повороту праворуч виїхавши на перехресті вул. Українська - пр. Соборний на пр. Соборний. Оскільки автомобіль патрульної поліції подав йому сигнал зупинки, позивач зупинився біля буд. 148 по пр. Соборному в м. Запоріжжя. На шляху, руху позивача, знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» був відсутній. З наведених підстав просив скасувати вищевказану постанову, закрити провадження у справі.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій просить у позові відмовити.

Представник третьої особи до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій просив у позові відмовити та долучити до матеріалів справи відеозапис.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення АР № 159379 від 17 листопада 2016 р., прийнятої відповідачем, 17 листопада 2016 р. о 11:20 год. позивач, керуючи транспортним засобом «Інфініті», державний номер НОМЕР_1, на вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух прямо, здійснив поворот праворуч, чим порушив п. 5.16 ПДР України, а також не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР України (арк. справи 6).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них та відноситься до інформаційно-вказівних знаків.

Позивачем на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, щодо відсутності дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» на вул. Українській перед перехрестям із пр. Соборним, надана фотографія щодо відсутності зазначеного знаку на шляху його слідування.

З цього приводу суд зазначає, що з наданої позивачем фотографії не вбачається прив'язки до місцевості, а саме що це є вул. Українська перед перехрестям із пр. Соборним в м. Запоріжжі.

Так, з відтвореного судом відеозапису з відео реєстратора поліцейського вбачається, що позивач рухався по пр. Соборному та повернув праворуч, на вимогу поліцейських зупинився біля дорожнього знаку 5.16 "Напрямок руху по смугах".

В цей же час, у постанові АР № 159379 місце вчинення правопорушення не зазначено, з огляду на що є неможливим перевірити обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, з відтвореного у судовому засіданні відеозапису з камери нагрудного відеореєстратора поліцейського випливає, що позивачеві було розпочато зачитуванняйого процесуальних прав відповідно до статті 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (крім права на оскарження постанови), однак позивач, не дослухавши своїх процесуальних прав, наполягав на скорішому складанні постанови, у зв'язку з його зайнятістю, від підпису у постанові відмовився. Таким чином, права у повному обсязі йому не були роз'ясненні.

Що стосується порушення позивачем п. 2.1 «г» ПДР України, то суд зазначає, що вказаний пункт встановлює обов'язок водія мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Відповідно до пп. «а» п.2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

У даному випадку протокол щодо позивача не складався. Крім того, за відсутності порушення ПДР України, а саме дорожнього знаку 5.16 "Напрямок руху по смугах", то і підстав для перевірки страхового поліса у відповідача не було.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вищезазначена постанова відповідача підлягає скасуванню із надсиланням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд відповідно до п. 2 ст. 293 КУпАП.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така позовна вимога не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє правомірність такої постанови.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 159379 від 17 листопада 2016 р. прийняту інспектором патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенантом Рижковим Артемом Олександровичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслати на новий розгляд.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шалагінова