Справа № 603/61/17
Суддя: Іванчук В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/61/17
Провадження № 2-а/603/4/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Швець Н.С.

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УСЗН Монастирської РДА про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просить суд винести рішення, яким визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Монастирської РДА щодо недоплати йому щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щорічну разову допомогу до 05 травня як інваліду війни ІІ групи за 2016 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є інвалідом війни ІІ групи та має право на пільги передбачені законодавством України для інвалідів війни, зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право отримати щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком - що становить 9040 грн. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що у 2016 році він отримав разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 2600 грн., у зв'язку з чим в грудні 2016 року звернувся до відповідача з вимогою щодо виплати різниці між належною йому до сплати сумою разової грошової допомоги до 05 травня та фактично виплаченою сумою такої разової допомоги, в чому йому було відмовлено. Вважає зазначені дії Управління соціального захисту населення Монастирської РДА протиправними та такими, що порушують його законні права.

Розгляд справи здійснювався суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 4 ст. 183-2 КАС України, оскільки суд прийшов до висновку про можливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав та у встановлений строк надав суду письмові заперечення на позов.

У письмовому запереченні на позов, відповідач посилається на те, що для нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду війни ІІ групи до 05 травня, УСЗН Монастирської РДА керувалось постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141 ««Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», згідно якої разова грошова допомога до 05 травня інваліду війни ІІ групи в 2016 році становить 2600 гривень. Зазначену суму ОСОБА_1 у 2016 році нараховано та виплачено, у зв'язку з чим немає підстав для визнання дій УСЗН Монастирської РДА при виплаті щорічної разової допомоги до 05 травня протиправними.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини, вважає їх достатніми для прийняття законного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 16.12.2015 року Управлінням соціального захисту населення Монастирської РДА. На підставі зазначеного посвідчення позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, у зв'язку з чим, на нього поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» N 3551-XII від 22.10.1993 року.

Згідно відповіді УСЗН в Тернопільській області №01.1-19/3708 від 30.11.2016 року позивач ОСОБА_1 отримав щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік у розмірі 2600 гривень.

Відповідно до заяви від 15.12.2016 року, представник позивача ОСОБА_2 звернувся до УСЗН Монастирської РДА з заявою про здійснення виплати позивачу ОСОБА_1 недоплаченої щорічної грошової допомоги до 05 травня, як інваліду війни ІІ групи за 2016 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з врахуванням виплаченої суми.

Згідно відповіді УСЗН в Тернопільській області №01.1-19/3708 від 30.11.2016 року, вимогу щодо перерахунку виплаченої разової грошової допомоги до 05 травня не виконано, згідно зазначеної відповіді, нарахування здійснено у розмірі 2600 грн. відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 року №141 ««Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Зазначені дії відповідача УСЗН Монастирської РДА суд вважає правомірними виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком (з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року).

Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відноси» (далі - Закон № 79-VIII), який набув чинності 01.01.2015, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким передбачено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Із набуттям чинності Закону № 79-VIII, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова № 141) у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), інвалідам війни ІІ групи у розмірі 2600 грн.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Крім того, Конституційний Суд України в п. 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

На час розгляду справи зазначені норми Закону України № 79-VIII у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України не визнані.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Також суд враховує те, що згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі про Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідачем здійснена правомірно та в розмірах визначених законодавством.

Керуючись ст. ст. 7-9, 11, 69-71, 183-2 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Монастирської РДА про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В. М. Іванчук