Справа № 802/2194/16-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2017 р. Справа № 802/2194/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

відповідача: Пронька Д.І. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом громадянина Республіки Молдова ОСОБА_4 до начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" старшого лейтенанта Пронька Д.І. про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся громадянин Республіки Молдови ОСОБА_4 (далі - позивач) з адміністративним позовом до начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" старшого лейтенанта Пронька Д.І. (далі - відповідач) про скасування постанови.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.11.2016р. начальником 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" старшим лейтенантом Проньком Д.І. винесено постанову про заборону йому в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки.

З даною постановою позивач не погоджується та вважає її винесеною з порушенням норм законодавства України, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами та зазначив, що під час перетину державного кордону України громадянином Республіки Молдова ОСОБА_4 було встановлено, що вказаний громадянин у 2014 році здійснив перетин кордону України через непідконтрольний пункт в`їзду/виїзду на тимчасово окуповану територію. В зв'язку з чим, у відповідності до ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", було прийнято рішення про заборону громадянину Республіки Молдови ОСОБА_4 в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки. З огляду на що, на переконання відповідача, оскаржувана постанова була винесена згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 листопада 2016 року начальником 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" старшим лейтенантом Проньком Д.І. винесено постанову про заборону громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки, яка затверджена т.в.о. начальника Могилів-Подільського прикордонного загону Ковальчуком О.В.

У постанові зазначено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_4 у грудні 2014 року незаконно потрапив та 11.12.2014 року незаконно виїхав з тимчасово окупованої території України (АР Крим) на територію РФ в пункті пропуску «Керченська переправа», який згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 року № 424-Р тимчасово закритий, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 204-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідач зазначив у постанові, як правові підстави для заборони в`їзду до України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Позивач вважає вказану постанову незаконною, в зв'язку з чим звернувся до суду з вимогою її скасувати.

Основною підставою, на яку посилається позивач та його повноважний представник, як на протиправність постанови, є те, що протокол за ст. 204-2 КУпАП, відносно ОСОБА_4 не складався та не розглядався. Також не приймалась постанова про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, ні позивачем в позовній заяві, ні його представником під час судового розгляду справи, не заперечувався факт виїзду з тимчасово окупованої території України, а саме, АР Крим на територію Російської Федерації в пункті пропуску «Керченська переправа».

Вирішуючи спір по суті суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", основними функціями Державної прикордонної служби України є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Правовий режим тимчасово окупованої території визначений Законом України №1207-VII від 15.04.2014 "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Частиною 2 статті 10 зазначеного Закону визначено наступний порядок в'їзду осіб на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї: в'їзд іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї допускаються лише за спеціальним дозволом через контрольні пункти в'їзду-виїзду.

Порядок в'їзду іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони "Крим" під час в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України", а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", регулює Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 367.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що контрольні пункти, в яких здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск осіб, що в'їжджають на тимчасово окуповану територію України або виїжджають з неї, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, не призначені для перетинання державного кордону. Перелік контрольних пунктів наведено в додатку 1.

Згідно Додатку 1 до Порядку, встановлений наступний перелік контрольних пунктів в'їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для автомобільного сполучення - "Каланчак", "Чаплинка", "Чонгар"; контрольних пунктів в'їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для залізничного сполучення - "Херсон", "Мелітополь", "Вадим", "Новоолексіївка".

З копії закордонного паспорта громадянина Республіки Молдова ОСОБА_4, яка додана до позовної заяви, слідує, що 11 грудня 2014 року позивач покинув материкову частину України через КПВВ "Каланчак" та потрапив до ТОТУ АР Крим, про що свідчить службова відмітка "КПП Россия Армянск" на сторінці 32 паспортного документа.

Разом з тим, на сторінці 24 паспортного документа позивача, мітиться відмітка «КПП Україна Гоптівка», що останній повернувся на територію України 29.10.2016 року через контрольно пропускний пункт, який знаходиться на території Харківської області.

Таким чином, було встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_4 здійснив виїзд з території України не через контрольний пункт в'їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї, що відповідно до абзац 8 частини 1 статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" є підставою для прийняття заборони в'їзду в Україну.

Підстави та порядок винесення заборони в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року № 946, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1564/20302 (далі - Інструкція).

Відповідно до абзацу "е" пункту 2.1 Інструкції, рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в'їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі якщо іноземець намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

Рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" на строк 3 роки (п. 2.3 Інструкції).

Отже, складання протоколу та винесення постанови про адміністративне правопорушення, згідно даного пункту Інструкції не є обов'язковою умовою для прийняття рішення про заборону в`їзду іноземному громадянину на територію України.

При цьому, представник позивача не заперечує, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_4 у грудні 2014 року здійснив виїзд з території України не через контрольний пункт в'їзду/виїзду.

Отже, постанова про заборону в'їзду позивачу в Україну була прийнята відповідачем у межах компетенції, на підставі наданих повноважень та з дотриманням порядку прийняття вищеназваних рішень органом охорони державного кордону.

Інших підстав для визнання протиправними та скасування постанови від 22.11.2016 року про заборону в`їзду в України позивачем та його повноважним представником наведено не було, а також їх не було встановлено під час судового розгляду справи.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За викладених вище обставин в їх сукупності суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому в позові, з підстав у ньому заявлених слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати (судовий збір), у відповідності до ст. 94 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дончик Віталій Володимирович

З оригіналом згідно:

Суддя:

Секретар: