Справа № 592/1019/17
Суддя: Труханова Л. М.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/1019/17
Провадження №2-а/592/158/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року cуддя Ковпаківського районного суду м. Суми Труханова Л. М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ :

До суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (ДСЗН СМР) про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату разової щорічної грошової допомоги до 05 травня позивачу, як учаснику бойових дій, згідно вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 5 (п'яти) мінімальних пенсій за віком та з урахуванням раніше виплачених коштів.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він, як учасник бойових дій, має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак, відповідач здійснив виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня лише у розмірі 920 грн., згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, а позивач вважає, що у даному випадку ДСЗН СМР має керуватися нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

На звернення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ДСЗН СМР в листі від 23.12.2016 року № 2210/12.01-33 повідомив, що виплата разової допомоги здійснена відповідно до вимог чинного законодавства в розмірі 920 грн.

Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради надав заперечення, де зазначив, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплата разової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до статті 23 БК України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету, в тому числі і з виплати разової грошової допомоги, здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Статтею 95 Конституції України передбачено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначається виключно законом України про Державний бюджет України.

Згідно з статтею 4 Бюджетного кодексу України (надалі БК України) визначено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цьому кодексу та закону про Державний бюджет України.

Як наслідок, відповідно до пункту 26 розділу VI «Прикінцевих і перехідних положень» Бюджетного кодексу України передбачено, що норми і положення, серед іншого, статей 12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на вищевикладене, а також беручи до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (надалі Постанова), вбачається, що виплата щорічної разової грошової допомоги була здійснена позивачу у розмірі 920 грн. (платіжне доручення від 11.04.2016 № 4035).

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України також зауважив, що невід'ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави у цій сфері.

Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

З огляду на зазначене Конституційний суд України у своєму Рішенні від 25.01.2012 зазначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно- правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, відповідно до висновку Європейського суду з прав людини, викладених зокрема у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти Україна», де зазначено, що навіть припускаючи, що зміни та доповнення до чинного національного законодавства становили втручання у право заявника на мирне володіння майном, у розумінні положення ст. 1 Протоколу №1, перша та найважливіша вимога вказаного положення Протоколу №1 полягає у тому, що будь- яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар. Такі зміни у національному законодавстві можуть обумовлюватись міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава-відповідач, у звя'зку з чим має широке поле розсуду щодо досягнення такого балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою.

Розмір разової щорічної допомоги у 2016 році для інвалідів війни визначено постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Вказана постанова є чинна, прийнята відповідно до норм Бюджетного кодексу України, не визнана неконституційною чи протиправною, не скасована у встановленому законом порядку.

Додатком № 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» Міністерству соціальної політики України, як головному розпоряднику коштів, затверджено бюджетні призначення по виплаті щорічної разової грошової допомоги. Як наслідок, зазначені суми доведені до розпорядника коштів на регіональному рівні, який з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (зі змінами) затвердив кошториси для управління.

В свою чергу, відповідно до статті 48 БК України розпорядники бюджетних коштів (в тому числі і управління) беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених БК України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.

Більш того, згідно з пунктом 40 частини 1 статті 2 БК України документом, що визначає мету, завдання, напрями використання Гподжеіних коштів, результативні показники та інші характеристики бюджетної програми відповідно до бюджетного призначення є паспорт бюджетної програми. Відповідно до паспорту бюджетної програми, затвердженого спільним наказом Міністерства соціальної політики України і Міністерства фінансів України від розміри щорічної допомоги на оздоровлення в повній мірі відповідають розмірам, які визначені Постановою, що. до речі, вбачається зі змісту паспорту бюджетної програми.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

З копії посвідчення серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Із копії листа Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 23.12.2016 року № 2210/12.01-33 вбачається, що виплата разової допомоги здійснена відповідно до постанови КМ України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплат у 2016 році разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в розмірі 920 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст.12 ч.5 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» (в редакції, що діє на момент виникнення спірних правовідносин, у зв'язку з визнанням неконституційними змін в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007 - згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008) передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Однак, нормою п. 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) врегульовано, що норми і положення, в тому числі, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Наведене означає, що на момент виникнення спірних відносин, діяло два однопредметних закони, що регулювали одні й ті ж правовідносини по виплаті спірної щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня. Вирішуючи питання конкуренції вищезазначених норм однопредметних законів, суд вважає, що правильним буде застосовувати закон, що прийнятий у часі пізніше, а саме - норму п. 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (яка є чинною, не скасованою на момент виникнення спірних відносин і не визнана неконституційною).

Тому, далі, на підставі норми п. 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України ДСЗН СМР правомірно, як і передбачено в п.п.2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснив виплату позивачу, як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі 920 гривень.

Посилання позивача на висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. (справа №537/5837/14-а) є неспроможними для застосування до даного спору, оскільки обставини, що були предметом розгляду Верховного Суду України в зазначеній справі виникли в 2014р. до внесення змін до п. 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ), які істотно змінюють регулювання спірних відносин.

Наведене вище свідчить про відсутність протиправності в діях Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо нарахування та виплати спірної грошової допомоги в розмірі 920 грн, тому, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 71, 138, 160-163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату разової щорічної грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій, згідно вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 5 (п'яти) мінімальних пенсій за віком та з урахуванням раніше виплачених коштів - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М. Труханова