Справа № 753/13939/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Кузьменка В. В.,
суддів Степанюка А. Г., Шурка О.І.
за участю секретаря Видмиденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та про зобов`язання виконати певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2015, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дії щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням Постанови Кабінету міністрів України №355 від 25.06.2011 року.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 1 лютого 2014 року має право на перерахунок пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889», однак Київський міський військовий комісаріат відповідної довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням вказаної винагороди у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення щодо нього до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві не надав, а останнє відмовило йому в перерахунку пенсії.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року (вступна та резолютивна частина постанови) адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, складену у повному обсязі, матеріали цієї справи не містять.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою ВАСУ від 22.12.2016 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд так як апеляційний суд клопотання відповідача та позивача про розгляд справи за їх участю до уваги не взяв та розглянув справу в порядку письмового провадження без наявних на те підстав.
В судове засідання з`явилися учасники процесу.
Представник відповідача Київського міського військового комісаріату просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову. Позивач та його представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, однак, з постановою суду першої інстанції не згодні в повному обсязі, проте, апеляційна скарга від позивача до суду не подавалася.
Позивачем подано суду письмові заперечення та пояснення на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, письмові пояснення та заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
При цьому, Дарницьким районним судом міста Києва розгляд даної адміністративної справи здійснювався у судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, і 11 лютого 2015 року суд першої інстанції проголосив у засіданні, в якому закінчився розгляд справи, проголошено вступну та резолютивну частини постанови, однак, постанову складену у повному обсязі матеріали цієї справи не містять.
Не виготовлення судом першої інстанції повного тексту постанови від 11 лютого 2015 року є грубим порушенням норм процесуального права.
Відтак, колегія суддів по суті вирішує вимоги позивача та апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу на посаді заступника начальника науково-дослідного відділу Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №569 від 09 жовтня 2001 року його звільнено з військової служби у запас за п. 65, пп. «в» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу.
Наказом Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №227 від 26 жовтня 2001 року його виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Харківського районного військового комісаріату (РВК) міста Києва.
Позивач перебуває на обліку відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, які звільнені з військової служби та деяких інших осіб».
Пенсію позивачу призначено з 27.01.2001 року, яка складається з суми грошового забезпечення: посадового окладу 1542,00 грн., окладу за військове звання 135,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 40% - 670,80 грн., роботи з таємними виробами, носіями, документами 15%15% - 231,30 грн., надбавки за особливо важливі завдання 50% - 1173,90 грн., премії 10% - 154,20 грн. Всього 3907,20 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення (вислуга років 30) 3125,76 грн. Вид підвищення або надбавки до пенсії: підвищення за Постановою КМУ №355 від 2012 року (35% від 3125,76 =1094,02, макс. розмір = 986,88) (з 01 по 31). За підсумком пенсія (з надбавками) 4112,64 грн.
Позивач, з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 13 березня 2013 року №161, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», вважає, що грошова винагорода є щомісячним видом грошового забезпечення, який виплачується усім військовослужбовцям відповідної категорії, у розмірі, встановленому Міністром оборони України, тому непроведення відповідних перерахунків розмірів пенсій позивачу порушує його права.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» - усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року, встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до зазначеного Закону пенсій проводить у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорії військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із веденням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктами 1 та 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889, в редакції чинній на час звернення до суду, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На виконання п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 Міністерством оборони України був виданий наказ від 15 листопада 2010 року №595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди».
Відповідно до пп. 2.2. п. 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту), зокрема з 01 січня 2014 року - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п.4 вищезазначеної Інструкції виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, та припиняється з дня, наступного за днем звільнення від обов`язків за посадою.
Згідно п.5 Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктом 9 вказаної Інструкції (із змінами, внесеними наказом Міністерства оборони України від 11 лютого 2014 року №102) встановлено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальником Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади, особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Отже, зазначена додаткова грошова винагорода не може вважатися тією складовою грошового забезпечення військовослужбовця, з якого може обчислюватися сума пенсії, так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється протягом всієї дії зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, має несистематичний характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, що виключає можливість визначення її як підстави для перерахунку пенсій згідно ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161 стосуються лише розміру відсотків місячного грошового забезпечення, тоді як порядок виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди залишився незмінним; зазначеною постановою щомісячне грошове забезпечення встановлюється військовослужбовцям, які займають посади на даний момент.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», якою встановлені види і розміри, з яких складається грошове забезпечення, зазначена винагорода не передбачена.
Колегія суддів приходить до висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 з внесеними змінами постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161, не є додатковим видом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, в розумінні ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відсутні підстави для виконання відповідачами вимог п.2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та повідомлення Міністерством оборони України Пенсійного Фонду України, а також Пенсійним Фондом України своїх головних управлінь про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку у зв`язку з набуттям чинності вищевказаної постанови, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо ненадання повідомлення Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовців та зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо надання повідомлень, а також визнання за позивачами права на перерахунок пенсії у зв`язку з набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 з внесеними змінами постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161, задоволенню не підлягають.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2014 року у справі №21-473а14, згідно якої, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Аналогічна правова позиція щодо застосування частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ, постанови № 889, Інструкції, які регулюють підстави, порядок та умови виплати щомісячної одноразової грошової допомоги, була висловлена раніше колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 15 жовтня 2014 року (справа № 21-368а13).
У рішенні Конституційного Суду України від 13.05.2015 року № 4рп/2015 року «У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 , щодо офіційного тлумачення положень ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказано, що проведення перерахунку пенсій відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» проводиться у зв`язку зі зміною хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку з встановленням виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і таким видами є лише надбавки, доплати, підвищення.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заміна розміру винагороди як в сторону його збільшення, так і в сторону його зменшення не може бути підставою для проведення перерахунку пенсії, за винятком тих випадків, коли новий розмір або новий вид винагороди встановлюється виключно законами України.
Отже, доводи апеляційної скарги та апелянта спростовують висновки та доводи позовної заяви, з огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та про зобов`язання виконати певні дії задовольнити.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2015 скасувати та постановити нову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та про зобов`язання виконати певні дії залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А. Г. Степанюк

О.І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2017.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Шурко О.І.

Степанюк А.Г.