Справа № 804/5786/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2017 рокусправа № 804/5786/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі № 804/5786/16 за позовом ОСОБА_1 до департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до інспекції департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 148-ск від 22.07.2016 року, уточнивши дату останнього.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що чинне законодавство передбачає вичерпний перелік недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, і відповідно підставою для скасування реєстрації декларацій. В той же час, всі подані позивачем дані є достовірними. Посилання суду першої інстанції на те, що відповідно до судових рішень було визнано недійсним договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та Новомосковською районною державною адміністрацією, з огляду що і було внесено недостовірні відомості до декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, свідчать про невірне застосування норм матеріального права, а саме ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». При цьому зазначено про недопустимість застосування приписів ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 22 постанови КМУ № 462 від 13.04.2011 року до правовідносин, як існували чи виникли до набрання ними чинності, у зв'язку з чим недоцільно перевіряти факт порушення декларантом законодавства у сфері містобудування, адже на час виникнення спірних правовідносин таких наслідків як скасування декларації про початок виконання будівельних робіт за подачу недостовірних даних у декларації, не існувало.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі № 804/5786/16 було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до державного акта на право безстрокового користування земельною ділянкою, виданого у 1988 році, земельна ділянка площею 20 447,0 га, в межі якої входить у тому числі і спірна земельна ділянка площею 4,2 га, що розташована по АДРЕСА_1, передана Дніпропетровській квартирно-експлуатаційній частині (правонаступник - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська). У зв'язку з цим, з 1988 року зазначена земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України.

У червні 2007 року позивач звернувся до голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про виділення земельної ділянки площею 42 000 кв. км, в оренду на 49 років під належним йому на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2007 року нерухомим майном, з наступним викупом для рекреаційних цілей.

Рішенням земельної комісії від 06.07.2007 року, зафіксованим у протоколі № 6/2, ОСОБА_1 було відмовлено у відведенні земельної ділянки, у зв'язку із тим, що земельна ділянка входить до складу воєнлісгоспу.

29.11.2007 року Черкаська селищна рада прийняла рішення № 6, яким зобов'язала виконком Черкаської селищної ради підготувати клопотання командувачу Південного оперативного командування на відчуження земельної ділянки на території Черкаської селищної ради за межами населеного пункту загальною площею 4,2 га (територія колишнього літнього табору "Юноармієць") у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо прийняття Черкаською селищною радою земельної ділянки, загальною площею 42 000 кв. км, із земель Міністерства оборони України.

Тимчасово виконуючий обов'язки директора Державного департаменту надлишкового майна та земель на звернення Черкаської селищної ради повідомив, що у зв'язку з дорученням Кабінету Міністрів України № 48889/3/1-07 Міністерству оборони України запропоновано зупинити операції з реалізації та передачі земель оборони (у тому числі під об'єктами нерухомості), а розгляд питання передачі зазначеної у зверненні земельної ділянки загальною площею 4,2 га буде здійснено після скасування вказаного доручення.

Однак, у лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Відділу земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, з позовними вимогами про зобов'язання Відділу земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вилучити земельну ділянку площею 4,2 га зі складу земель оборони і перевести її в землі запасу для рекреаційних цілей, а також про зобов'язання Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області укласти з ним договір оренди зазначеної земельної ділянки.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року, справа № 2а-448/08, позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов'язано Відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вилучити земельну ділянку площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1 зі складу земель Міністерства оборони України і перевести в землі запасу для рекреаційних цілей; зобов'язано Відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області внести відповідні зміни до обліку земель; зобов'язано Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області укласти з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення у квітні 2008 року головою Новомосковської райдержадміністрації було видано розпорядження про вилучення земельної ділянки площею 4,2 га зі складу земель Міністерства оборони України і про переведення її в землі рекреаційного призначення на території Черкаської селищної ради.

15.07.2008 року у відповідності до технічної документації, виготовленої на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року, справа № 2а-448/08, а також згідно з розпорядженням голови Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області № 1080-р-08 від 02.07.2008 року, Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області з ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га під будівлями та спорудами. На виконання вказаного договору оренди актом прийому-передачі від 15.07.2008 року вказана земельна ділянка була передана зазначеному орендарю.

Рішенням виконкому Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 39 від 05.06.2009 року, яке було прийнято у відповідь на заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на реконструкцію об'єкту, що знаходиться на земельній ділянці площею 4,2 га за адресою: АДРЕСА_1, з урахуванням договору оренди земельної ділянки від 15.07.2008 року, укладеного ОСОБА_1 з Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, було рекомендовано заявнику звернутись до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області для отримання дозволу на реконструкцію зазначеного об'єкта, та не заперечувалось проти реконструкції об'єкта, який знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Розпорядженням голови Новомосковської районної адміністрації Дніпропетровської області від 16.06.2009 року № 846-р-09 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було дозволене виконання проектних робіт з реконструкції бази відпочинку за вказаною адресою.

Розпорядженням голови Новомосковської районної адміністрації Дніпропетровської області від 21.08.2009 року № 1075-р-09 надано завдання на виконання проектних робіт по реконструкції заміської бази відпочинку в смт. Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, тому попередньо зазначене розпорядження втратило свою чинність.

31.03.2010 року філією Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба української державної будівельної експертизи" у Дніпропетровській області "Дніпропетровськдержбудекспертиза" було затверджено позитивний висновок комплексної державної експертизи № 04-224-10(1178) по робочому проекту реконструкції заміської бази відпочинку. У зв'язку із цим, Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл № 196/2010-04 на виконання будівельних робіт з реконструкції бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1. В матеріалах справи також містяться копії загального журналу по реконструкції заміської бази відпочинку (І черга будівництва) та журналу авторського нагляду за будівництвом, дата початку робіт з 08.06.2010 року, дата закінчення - 20.10.2011 року.

В той же час, постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року у справі № 448/08 була оскаржена в апеляційному порядку Новомосковським міжрайонним прокурором Дніпропетровської області та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 року, справа № 2а-448/08/0427, його скаргу було задоволено, а вищевказану постанову - скасовано.

Так, вказаною постановою апеляційного суду було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Відділу земельних ресурсів Новомосковської райдержадміністрації вилучити земельну ділянку площею 4,2 га зі складу земель Міністерства оборони України і перевести її в землі запасу для рекреаційних цілей, внести відповідні зміни до обліку земель, а також про зобов'язання Новомосковської райдержадміністрації укласти договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га. Суд мотивував своє рішення тим, що спірна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України, а Відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не віднесено до органів, у компетенцію яких входить право на вилучення земельних ділянок. При цьому рішення про відмову від землекористування спірною земельною ділянкою Міністерство оборони України не приймало. Крім того, позовні вимоги про зобов'язання Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області укласти договір оренди з позивачем визнані передчасними, адже рішення компетентним органом про вилучення земельної ділянки не приймалось, проект відведення земельної ділянки не виготовлявся, не узгоджувався та не затверджувався у встановленому Законом порядку, а також рішення про передачу земельної ділянки в оренду не приймалось. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 01.03.2011 року.

Крім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року, провадження № 22-ц/774/1626/13, категорія 19/23 (набрало законної сили станом на 29.11.2013 року), договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, укладений 15.07.2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і ОСОБА_1 - визнано недійсним, а також зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 4,2 га належному землекористувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська. Суд мотивував своє рішення тим, що укладення спірного договору оренди стало можливим з огляду на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2008 року по справі № 2а-448/08, яка згодом була скасована постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2011 року. Також судом враховано, що відповідно до Державного акта на право користування землею від 1988 року, спірна земельна ділянка, яка за своїм цільовим призначенням віднесена до земель оборони, належить на праві постійного користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська, згоди якого на її вилучення, у відповідності до положень ст. 149 Земельного кодексу України не було, як і не було згоди на це Міністерства оборони України.

На зазначеній земельній ділянці, що орендувалась за вищевказаним договором оренди, проводились будівельні роботи, в результаті чого були побудовані котеджі № № 2, 4, 6, 8, та Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області зареєстровані декларації про готовність цих об'єктів до експлуатації, а саме:

- побудованого котеджу № 4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 30.10.2013 року;

- побудованого котеджу № 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - грудень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 18.12.2013 року;

- побудованого котеджу № 8, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 01.11.2013 року;

- побудованого котеджу № 6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку будівництва - 08.06.2010 року, дата закінчення будівництва - 20.04.2011 року, дата введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області - 09.10.2013 року.

Позивач надав суду копію свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно від 08.09.2014 року, індексний номер: 26508904, на об'єкт нерухомого майна - котедж № 2, адреса об'єкта: АДРЕСА_1, загальна площа - 73, 9 кв. м, житлова площа - 24, 2 кв. м., яке зареєстроване за ОСОБА_2 У той же час з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 оформила право власності на усі побудовані котеджі за №№ 2, 4, 6, 8.

Так, декларації про готовність вищевказаних об'єктів до експлуатації були зареєстровані Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області 09.10.2013 року, 30.10.2013 року, 01.11.2013 року, 18.12.2013 року за № № ДП 87, ДП 40, ДП 77, ДП 00 відповідно.

Втім, згодом з листа від військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України від 13.07.2016 року відповідачу стали відомі обставини, які свідчать про недостовірність даних, зазначених ОСОБА_1 в поданих деклараціях про готовність об'єктів до експлуатації, у зв'язку з чим Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області було прийняте рішення про скасування вищевказаних декларацій від 22.07.2016 року № 148-ск на підставі ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Визнання протиправним та скасування вказаного рішення і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до судових рішень, які набрали законної сили належним землекористувачем залишилось Міністерство оборони України, а дії позивача на спірній земельній ділянці від самого початку були протиправними, оскільки вчинялись на підставі судового рішення, яке не набрало законної сили.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою наступні обставини.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що станом на час прийняття оскаржуваного рішення всі об'єкти нерухомості, а саме котеджі № № 2, 4, 6, 8 введені в експлуатацію та належать на праві власності третій особі ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності, що містяться в матеріалах справи.

Частиною 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Отже, декларація про готовність об'єкта до експлуатації є лише підставою для оформлення права власності на нього (об'єкт). Тобто, такою реєстрацією права власності на об'єкт, сама декларація «вичерпує» свою дію.

З норм діючого законодавства не вбачається, що внесення недостовірних даних до документу, що «вичерпав» свою дію може бути будь-яким чином усунуто.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що фактично скасовані відповідачем реєстрації декларацій про готовність об'єкта до експлуатації на момент прийняття відповідного рішення вже вичерпали свою дію з огляду на оформлення права власності на об'єкти нерухомості, у зв'язку з чим перевірка даних, внесених до таких декларацій на предмет їх недостовірності, з огляду на встановлені обставини є протиправною.

При цьому фактично скасування реєєстрацій вказаних декларацій вже не породжує жодних наслідків для відповідача, оскільки захист порушеного права у разі набуття третьою особою ОСОБА_2 права власності на об'єкти нерухомості має вирішуватися за нормами цивільного законодавства, тому як таке право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Також, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на передчасність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав вважати об'єкти нерухомості, а саме котеджі № № 2, 4, 6, 8, об'єктами самочинного будівництва, оскільки за умови приналежності права власності на них вже іншій особі, законність побудованих об'єктів на певній земельній ділянці за наявності відповідних правовстановлюючих документів щодо права власності ОСОБА_2 має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Крім того, слід зазначити, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до приписів частини 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Отже, з приписів ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038 вбачається, що декларація підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту подання таких недостовірних даних, наведених у цій зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а саме:

- якщо об'єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети,

- якщо об'єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Аналогічні приписи містить абз. 7 п. 22 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 466.

Відтак, підставою для скасування реєстрації декларації є подання недостовірних відомостей у зареєстрованій декларації.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 918 від 30 жовтня 2013 року внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року та № 466 від 13 квітня 2011 року. Відповідно до п. 14 останньої, інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом. Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування декларації, що набрало законної сили. Вказані зміни набули чинності лише з 31 грудня 2013 року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, приписи постанови Кабінету Міністрів України № 918 від 30 жовтня 2013 року стосовно перевірки недостовірності даних у декларації про готовність об'єкта до екплуатації можуть застосовуватися лише до тих декларацій, які подані після набрання чинності відповідним нормативно-правовим актом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкції за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього врегулювання не були правопорушенням.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що станом на дату реєстрації відповідачем декларацій про готовність об'єкта до експлуатації (09.10.2013 року, 30.10.2013 року, 01.11.2013 року, 18.12.2013 року) відповідний порядок скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації шляхом видання контролюючим органом відповідного наказу (рішення) ще не набрав чинності, що унеможливлює застосування відповідачем таких наслідків виявлення недостовірних відомостей у деклараціях у спірних правовідносинах, а тому оскаржуване рішення також підлягає скасуванню і з вказаних підстав.

Відповідна правова позиція викладена і в постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 02.06.2015 року (справа № 21-369а15), що у відповідності до ст. 244-2 КАС України має враховуватися при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів апеляційного суду керується приписами ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі № 804/5786/16 - скасувати та прийняти нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації № 148-ск від 22.07.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області суму сплаченого судового збору у розмірі 1157 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят сім гривень) 52 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко