Справа № 820/6763/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

02 лютого 2017 р. справа № 820/6763/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКО" про зупинення видаткових операцій, заборону відчуження майна та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Східна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- зупинити видаткові операції на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКО" (код 23763309);

- заборонити відчужувати товариству з обмеженою відповідальністю "ВІКО" (код 23763309) майно;

- зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКО" (код 23763309) допустити податкового керуючого Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області для опису майна у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКО" має податковий борг в сумі 3851,85 грн. Відповідач має відритий банківський рахунок, не надає перелік ліквідного майна, яке знаходиться на балансі підприємства, для складання акту опису майна. Вказане відповідно до ст.89.4 Податкового кодексу України дає право податковому органу звернутись до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках зазначеного платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак конверт із судовою повісткою повернувся до суду з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням положень ч.11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає, що особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що адміністративна справа повинна бути розглянута в порядку письмового провадження, на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до п.п.19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.7, 19-1.1.10, 19-1.1.34, 19-1.1.45, 19-1.1.46 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; реєструють та ведуть облік платників податків, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством; здійснюють інші функції, визначені законами України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКО" взято на податковий облік в Східній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з 14.11.1995 року, .

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового Кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 49.1. та 49.2 статті 49 Податкового Кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 16.1.4 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. (Підпункт 14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.)

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. (Підпункт14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.)

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКО" має податковий борг по сплаті земельного податку у розмірі 3851,85 грн., який виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань, визначених відповідачем самостійно у поданій до податкового органу декларації № від 05.02.2016 року.

На час розгляду справи податковий борг у вказаній сумі у добровільному порядку відповідачем не сплачений, доказів самостійної сплати заборгованості у повному обсязі відповідачем до суду не надано.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (Пункт 59.5 ст.59 Податкового кодексу України.)

Східною ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області направлено ТОВ "Віко" податкову вимогу № 3901-17 від 02.07.2016 року.

Пунктом 95.1 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (Стаття 88.1 Податкового кодексу України.)

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (Стаття 88.2 Податкового кодексу України.)

Відповідно до ст. 89.1 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно зі ст. 89.2 Податкового кодексу України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Статтею 89.3 Податкового кодексу України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Східною ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області надіслано ТОВ "Віко" лист від 07.07.2016 року № 7353/10/20-38-17-19, яким повідомлялось про необхідність надати перелік ліквідного майна, яке знаходиться на балансі підприємства, для складання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, що підтверджується квитанцією.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно пункту 89.4. ст. 89 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов'язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

Податковим керуючим складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу від 23.08.2016 року, у якому зазначено, що відповідь щодо запропонованих активів платника податків для складання акту опису на адресу ОДПІ не надходила. Тобто лист Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області формально проігноровано ТОВ "Віко". Враховуючи вищенаведене, боржником ТОВ "Віко", самостійно не виділено майно для опису у податкову заставу. Таким чином, за наявності законодавчих підстав платник податків ТОВ "Віко", відмовив у здійсненні опису майна у податкову заставу на суму податкового боргу у розмірі 3851,85 грн. та не надав документи, необхідні для такого опису .

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області ТОВ "Віко" має відкритий рахунок в банківській установі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКО" про зупинення видаткових операцій, заборону відчуження майна та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Зупинити видаткові операції на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКО" (64400, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Радянська, б. 80, код 23763309).

Заборонити відчужувати майно товариству з обмеженою відповідальністю "ВІКО" (64400, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Радянська, б. 80, код 23763309).

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКО" (64400, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Радянська, б. 80, код 23763309) допустити податкового керуючого Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області для опису майна у податкову заставу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.В. Мельников