Справа № 728/2818/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 728/2818/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Приліпко В.М.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративному позові, в якому просив:

1) визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії, та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 в редакції, чинній на день призначення пенсії, з 01 травня 2016 року без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 незаконними;

2) зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 в редакції чинній на день призначення пенсії, з 01 травня 2016 року без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 06.04.2016 № 292 на підставі довідки управління соціального захисту населення Бахмацької райдержадміністрації від 01.12.2016 № 05-10/4948 про заробітну плату начальника управління соціального захисту населення Бахмацької райдержадміністрації, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, застосувавши при цьому коефіцієнт 90%, який застосовувався на момент призначення їй пенсії державного службовця, а також виплатити йому різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.05.2016.

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2. Зобов'язано Бахмацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2016 року, призначеної відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» згідно довідки виданої управлінням соціального захисту населення Бахмацької райдержадміністрації від 01.12.2016 року № 05-10/4948 про заробітну плату начальника управління соціального захисту населення Бахмацької райдержадміністрації. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову та прийняти нову постанову, у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працювала на посаді начальника Управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації.

Наразі позивач перебуває на обліку в Бахмацькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Чернігівської області та з 30.09.2011 отримує пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 в розмірі 90% від суми заробітної плати.

У грудні 2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив здійснити перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації від 01.12.2016 №0510/4948 посадовий оклад позивача з 01.05.2016 становить 4824 грн, надбавка за ранг - 500 грн, надбавка за вислугу років - 2412 грн (а.с. 14).

Листом від 06.12.2016 за № 3263/04 відповідач відмовив позивачу у перерахунку раніше призначеної пенсії з тих підстав, що з 01.05.2016 Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 взагалі втратив чинність на підставі нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015. Крім того, зазначив, що Кабінетом Міністрів України 09.12.2015 прийнята постанова №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою з 01.12.2015 виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», який регулював норми врахування заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Також у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» втратила чинність.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення пенсіонер звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність держави в особі Кабінету Міністрів України щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших законодавчих актах і тримання таким чином громадян у правовій невизначеності, слід кваліфікувати як невиправданим втручанням у права позивача, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) (у редакції, чинній до 01.05.2016) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначався Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 4 Постанови Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року (далі - Постанова №865) (у редакції від 25.03.2014) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, при винесенні рішення, суд першої інстанції не врахував, що в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

За змістом частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013) до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 15.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

З викладеного вбачається, що чинним законодавством регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ні умов, ні механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі - Закон №889-VІІІ). У зв'язку з набранням чинності Закону №889-VІІІ, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-VIII.

Згідно статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року № 292, відповідно до статей 51 і 52 Закону №889-VІІІ, встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям.

Водночас, зазначена постанова Кабінету Міністрів України, також не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця, у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (грудень 2016 року) внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок йому пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення вказано, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).

У Рішенні від 2 березня 1999 року №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, звуження прав та соціальних гарантій позивача відсутні.

Згідно із частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Оскільки, чинний на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 не передбачає право на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, та враховуючи дату звернення позивача із відповідною заявою, пенсійним органом правомірно відмовлено в перерахунку пенсії.

Таким чином, пенсійний орган діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 (справа №К/800/36542/16) та від 12.01.2017 (справа №К/800/36683/16).

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи наявна довідка Управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації від 01.12.2016 №0510/4948 за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1 «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670», однак вказана форма довідки була виключена на підставі постанови Правління Пенсійного фонду України «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2013 року №15-1» №15-2 від 04.07.2016, яка вступила в дію з 02.09.2016.

Таким чином, станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, зазначена форма довідки була виключена.

На вказані обставини суд першої інстанції при винесенні рішення уваги не звернув, та помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону №3723-ХІІ і Постанови №865 у редакціях, чинних на момент призначення йому пенсії, та приймає до уваги зміну законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області - задовольнити частково.

Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в частині задоволення позовних вимог.

В решті постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 15 лютого 2017 року.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.