Справа № 813/2835/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Справа № 876/493/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016р. у справі №813/2835/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці, третя особа Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а :

22.08.2016р. звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці №13 о/с від 01.08.2016 року «По особовому складу» про звільнення майора міліції ОСОБА_1 - старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст.Стрий УМВС за ст.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України з 06 листопада 2015 року; поновити на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст.Стрий УМВС з 06 листопада 2015 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що у встановлений законодавством строк позивача не повідомлено про наступне звільнення у зв'язку з скороченням штату працівників, відповідачем не встановлено неможливості подальшого використання позивача на службі у відповідності до п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Крім того, не дотримано положення ст.184 КЗпП України, якою не допускається звільнення з ініціативи власника жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці №13 о/с від 01.08.2016 року «По особовому складу про звільнення майора міліції ОСОБА_1 - старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст. Стрий УМВС за ст.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року; поновлено на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст.Стрий УМВС з 06 листопада 2015 року. Постанову в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання.

Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці оскаржило постанову суду, оскільки така винесена з порушенням норм матеріального права, із невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмов

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до наказу №741 від 22.06.2015 «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції» усі посади УМВС України на Львівській залізниці скорочено. Міністерство, як уповноважений орган, ліквідував усі посади УМВС України на Львівській залізниці та не вважав за необхідне визначати правонаступника.

Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року втратив чинність, водночас 02 липня 2015 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-V111.

За приписами пункту 11 цього Закону перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Позивач при розгляді справи не долучила доказів того, що вона виявила або виявляла бажання на прийняття її на службу до поліції з 06.08.2015 року до 06.11.2015 року, відтак, не скористалась наданим їй Законом правом на подачу заяви про прийняття, на службу до поліції, а отже не підтвердила свою згоду проходити подальшу службу в Національній поліції.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію» встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького, складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 працювала у підрозділах УМВС України на Львівській залізниці, на день звільнення перебувала на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст.Стрий УМВС.

Відповідно до наказу УМВС України на Львівській залізниці №64о/с від 03.09.15р. перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 12 серпня 2015 року по 05 липня 2018 року.

Згідно з Наказом МВС України №660 від 08.06.15р. «Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці УМВС України на Львівській залізниці» ліквідовано, створено комісію з ліквідації Управління МВС України на Львівській залізниці. Даний наказ видано відповідно до Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", статей 104, 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, п. 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМУ від 13.08.14р. № 401 та на виконання вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування органів внутрішніх справ" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Наказом МВС України №741 від 22.06.15р. «Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції» всі посади УМВС України на Львівській залізниці скорочено.

З метою реалізації даного наказу УМВС України на Львівській залізниці видано наказ №43о/с від 03.07.15р. «Про організаційно-штатні зміни в УМВС України на Львівській залізниці», згідно з яким скорочено усі посади в управлінні.

З 13.07.15р. УМВС України на Львівській залізниці перебуває в стані припинення за рішенням засновника.

Наказом від 03.09.15р. №66 о/с «По особовому складу майора міліції ОСОБА_1 - старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст.Стрий УМВС з 03.09.15р. звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з постановкою на військовий облік за ст.64 п. «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.06.2016 року визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці №66 о/с «По особовому складу» та поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст.Стрий УМВС з 04 вересня 2015 року.

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 10.06.2016 року та на підставі листа МВС України від 20.04.2016 року№12/6-1673, Наказом Управління МВС України на Львівській залізниці №12о/с від 01.08.2016 року «По особовому складу», скасовано наказ управління МВС на Львівській залізниці від 03.09.2015 №66 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ за ст. 64 «г» (скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України з постановкою позивача на військовий облік, з 04 вересня 2015 року, залишивши її на раніше займаній посаді.

Наказом Управління МВС України на Львівській залізниці від 01.08.2016р. №13 о/с «По особовому складу» звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за ст. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України з постановкою на військовий облік з 06 листопада 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці №13 о/с від 01.08.2016 року «По особовому складу» про звільнення позивача за ст.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (через скорочення штатів) і поновлення на посаді, з 06 листопада 2015 року, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходженням служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення).

Так, пунктом 64 "г" вказаного Положення передбачено, що особи середнього, старшого і начальницького складу звільняються зі служби в запас через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання їх на службі.

Оскільки нормами спеціального законодавства не врегульовано питання звільнення працівників органів внутрішніх справ, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, тому при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства, закріпленні в КЗпП України.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду трудових спорів" (з подальшими змінами) при розгляді трудових спорів, пов'язаних із звільненням за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють звільнення працівника, які є докази зміни в організації виробництва і праці, того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне звільнення.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про Національну поліцію України", Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Вказаний Закон опублікований 06.08.2015 в газеті "Голос України" та відповідно до його Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, п.п.8, 11 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Так, п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію України" передбачено, що з дня опублікування вказаного Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п.п.9, 10 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним вказаним Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування вказаного Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону.

Отже, Законом України "Про Національну поліцію України" передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, зокрема прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію України" передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 включно. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Оцінюючи доводи відповідачів щодо ліквідації ГУ МВС України у Львівській області, то колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 04.03.2014 у справі № 21-8а14, ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У вказаному акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з вказаним, при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" ліквідовано, зокрема, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці.

При цьому, в Законі України "Про Національну поліцію", постанові Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 чи інших нормативно-правових актах не зазначено про відмову держави від виконання завдань та функцій, які були покладені на органи міліції.

Таким чином, фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави не ліквідована.

Крім того, вказане правонаступництво підтверджується, зокрема, аналогічністю завдань міліції і поліції, встановлених ст.3 Закону України "Про міліцію" та ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" відповідно, ліквідація обласних управлінь Міністерства внутрішніх справ України з одночасним створенням аналогічних територіальних органів Національної поліції, використання органами Національної поліції в своїй діяльності нормативно-правових актів (наказів) Міністерства внутрішніх справ України.

Також, в постанові від 27.05.2014 у справі № 21-108а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно з якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників ліквідованої установи.

Пунктами 8-11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію України" не передбачено порядку пропонування працівникам міліції посад в органах Національної поліції.

Враховуючи таку обставину та наведену правову позицію Верховного Суду України щодо обов'язку роботодавця працевлаштувати працівників ліквідованої установи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати загальні норми трудового законодавства, а саме ст.49-2 КЗпП України, частиною 3 якої передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення ст.49-2 КЗпП України вірним є висновок суду першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці у встановлений законодавством строк, а саме до 05.11.2015, не запропонувало позивачу жодної посади в новостворених органах Національної поліції.

Таким чином, обов'язок запропонувати посаду відповідно до змісту наведеної норми та правової позиції Верховного Суду України лежить саме на роботодавцеві. Тому, колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на ту обставину, що позивач з рапортом щодо звільнення з органів внутрішніх справ в порядку переведення до поліції та з заявою про прийом на службу в поліцію не зверталася.

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що позивач не вжила заходів з приводу виявлення бажання проходити службу в поліції, оскільки вказані обставини не звільняють суб'єкта владних управлінських функцій від обов'язку дотримуватись порядку звільнення, визначеного чинним законодавством, а саме дослідити обставини можливості подальшого використання на службі.

Лише за умови дослідження таких обставин при звільненні позивача на підставі п."г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, процедура звільнення відповідатиме критерію обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України).

Оскільки такі обставини не досліджувалися, відповідачем не дотримано критерію обґрунтованості при прийнятті оскарженого наказу.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про Національну поліцію України" не врегульовано порядку звільнення у зв'язку із скороченням штатів осіб, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому на підставі статті 9 КАС України суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин положення КЗпП України. Відповідно ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Статтею 141 КЗпП України встановлено, що обов'язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, 195 - 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2016р. у справі №813/2835/16- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець