Справа № 813/2800/16
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року Справа № 876/8687/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

з участю представника відповідача: Прийми Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.10. 2016 року по справі № 813/2800/16 за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними , зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова та із врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив: 1) визнати протиправними дії чи бездіяльність Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо невиконання рішення суду про стягнення коштів за виконавчим листом №2а-287/11, виданим 30.12.2013 року Сихівським районним судом м.Львова; 2) зобов'язати Державну казначейську службу України та Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області здійснити дії по негайному виконанню ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 20.08.2013 року у справі №464/7534/13-а, згідно виконавчого листа №2а-287/11, виданого 30.12.2013 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення коштів у розмірі 50 914,78 грн. з боржника, яким є державний орган - управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, шляхом списання коштів з рахунків боржника, а в разі відсутності у боржника відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а також нарахувати на суму 50 914,78 грн. та виплатити компенсацію в розмірі 3% річних від несплаченої суми, починаючи з 22 жовтня 2014 року, у відповідності до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 3) зобов'язати Державну казначейську службу України та Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області подати у встановлений законом строк звіт про виконання судового рішення за наслідками розгляду даної справи.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_2 посилається на те, що ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20.08.2013 року у справі №464/7534/13-а було змінено спосіб виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 18.02.2011 року у справі №2а-287/11, шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова на користь ОСОБА_2 50 914,78 грн. нарахованої та невиплаченої пенсії. На виконання вказаного рішення суду Сихівським районним судом м.Львова було видано виконавчий лист від 30.12.2013 року №2а-287/11, який, відповідно до норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", з 21.07.2014 року перебуває на виконанні в Державній казначейській службі України. Позивач вказує, що незважаючи на приписи закону щодо перерахування коштів стягувачу у тримісячний строк, належні до виплати ОСОБА_2 кошти по цей день не виплачені. Відповідачі на звернення позивача щодо невиплати коштів посилалися на недостатність бюджетних асигнувань на цілі, пов'язані з виплатами за судовими рішеннями, в зв'язку з чим такі виплати проводяться в межах наявних асигнувань та лише в порядку черговості надходження документів для виконання. Позивач вважає, такі дії протиправними, оскільки відсутність чи недостатність коштів за відповідними бюджетними асигнуваннями не є підставою для невиконання рішення суду.

Також позивач вказує на те, що Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено стягнення компенсації в розмірі 3% річних від несплаченої суми в разі не перерахування коштів за рішенням суду, що в даному випадку також слід застосувати.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково;

Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України при виконанні за виконавчим листом від 30.12.2013 року №2а-287/11 рішення Сихівського районного суду м.Львова про стягнення на користь ОСОБА_2 нарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 50 914,78 грн. із боржника - управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова; зобов'язано Державну казначейську службу України вчинити дії для належного виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова за виконавчим листом від 30.12.2013 року №2а-287/11, шляхом списання на користь ОСОБА_2 коштів з рахунків боржника в межах відповідних бюджетних призначень, а в разі відсутності у боржника відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а також нарахувати на несплачену суму нарахованої та невиплаченої пенсії компенсацію в розмірі 3% річних, починаючи з 22.10.2014 року та виплатити її ОСОБА_2 за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду відповідач Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на недоведеність обставин, які мають значення для справи, і які суд першої інстанції вважає встановленими та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що судом при винесенні постанови не враховано доводів казначейства, що за рахунок передбачених на 2016 рік бюджетних призначень, казначейство має можливість здійснити перерахування коштів за рішеннями судів, поданими до казначейства протягом квітня-липня 2013 року та лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше зазначеного виконавчого листа можна вчинити дії щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_2. Вказує на те, що на даний час, казначейством, відповідно до наданих повноважень, вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання виконавчого листа у справі № 2а-287/11, а відтак прав та законних інтересів відносно позивача не порушено.

Апелянт будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні представник ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області Прийма Ю.В. підтрмала вимоги апеляційної скарги, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову.

Позивач ОСОБА_2та третя особа УПФУ в Галицькому районі м.Львова будучи повідомленими про час та місце розгляду справи явки представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20.08.2013 року у справі №464/7534/13-а було змінено спосіб виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 18.02.2011 року у справі №2а-287/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 з 03.08.2010 року, відповідно до ст.ст.50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з врахуванням виплачених сум на стягнення з управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м.Львова на користь ОСОБА_2 50 914,78 грн. нарахованої та невиплаченої пенсії.

В подальшому на виконання вказаного рішення суду Сихівським районним судом м.Львова було видано виконавчий лист від 30.12.2013 року №2а-287/11, за яким боржником є управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, стягувачем - ОСОБА_2, сума до стягнення - 50 914,78 грн. нарахованої та невиплаченої пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на цей час вказаний виконавчий лист від 30.12.2013 року №2а-287/11 перебуває на виконанні в Державній казначейській службі України, на цей час такий не виконаний і кошти за відповідним рішенням суду ОСОБА_2 не перераховані.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" (чинному на день спірних правовідносин) рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (надалі - Порядок).

Судом першої інстанці вірно встановлено, що відповідно до п.24 Порядку, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у п.6 цього Порядку.

Відповідно до абз.1 п.25 Порядку, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Разом з тим, пунктом 33 вказаного Порядку передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.

Згідно п.47 Порядку, безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до п.49 Порядку, у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у відповідності до ч.4 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Аналогічну норму містить і Порядок, абз.2 п.48 якого встановлено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки виконавчий лист від 30.12.2013 року №2а-287/11 про стягнення коштів на користь позивача взятий на облік до виконання в органах Казначейства 21.07.2014 року, то вказане рішення суду підлягало виконанню шляхом перерахування коштів стягувачу впродовж трьох місяців, тобто до 22.10.2014 року, чого однак вчинено не було й вимоги стягувача по цей час не задоволені.

Щодо доводів апелянта з приводу відсутності відповідних бюджетних асигнувань для погашення всіх заявлених вимог за рішеннями судів, у зв'язку з чим, задоволення вимог ОСОБА_2 провадитиметься лише після задоволення в межах наявного фінансування вимог тих стягувачів, виконавчі документи яких надійшли раніше, то колегія суддів зазначає, що п.3 Порядку (розділ Загальні питання) дійсно передбачено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів у порядку черговості надходження таких документів. Проте, зазначена норма п.3 Порядку не може бути підставою для незастосування припису за ч.4 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та абз.2 п.48 Порядку щодо строку перерахування коштів і не дозволяє розширено тлумачити їх, виходячи поза чітко встановлені законом часові межі виконання рішень суду. У будь-якому разі черговість здійснення перерахування коштів стягувачу за рішенням суду повинна узгоджуватися з такими приписами закону й рішення судів можуть виконуватися за чергою, однак, у тримісячний строк.

Крім цього, Європейський Суд з прав людини, у рішенні по справі "Кечко проти України" зазначив, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що органами казначейської служби станом на дату звернення ОСОБА_2до суду порушено граничні строки виконання судового рішення за виконавчим листом №2а-287/11, виданим 30.12.2013 року Сихівським районним судом м.Львова, що свідчить про бездіяльність при виконанні рішення суду щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_2

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, про наявність підстав для задоволення вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України та, як наслідок, в зобов'язанні Державної казначейської служби України здійснити дії по виконанню рішення суду.

Разом з тим вимоги звернені до територіальних підрозділів Державної казначейської служби України не є обґрунтованими, оскільки матеріалами справи засвідчується, що вони свої обов'язки виконали і надали до Казначейства необхідні відомості та матеріали для виконання рішення суду про стягнення коштів на користь ОСОБА_2, а тому судом в цій частині вимог правильно відмовлено в позові.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" в разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно п.50 Порядку, компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Таким чином судом першої інстанції, зважаючи на порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа №2а-287/11, виданого 30.12.2013 року Сихівським районним судом м.Львова, підставно задоволено вимогу , щодо нарахування та подальшій виплаті компенсації в розмірі 3% річних від несплаченої суми, починаючи з останнього дня, коли рішення повинно було бути виконане, тобто з 22.10.2014 року.

Разом з тим суд першої інстанції вірно встановив, що , враховуючи те, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі, то у встановленні додаткового строку для подання відповідачем звіту про виконання постанови суду слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу Державної казначейської служби України слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160 ч.3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року в справі № 813/2800/16 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: І.І.Запотічний

Судді О.І.Довга

В.С.Затолочний

Повний текст ухвали складений 13.02.2017 року.