Справа № 637/1211/16-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 р.Справа № 637/1211/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 26.12.2016р. по справі № 637/1211/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі по тексту - Куп'янське об'єднане УПФУ Харківської області, відповідач), в якому просив суд :

- визнати протиправним рішення комісії Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 97 від 02.11.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів";

- зобов'язати Куп'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області перерахувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця з 01.12.2016 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" на підставі довідки, виданої Шевченківською районною державною адміністрацією про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 25.10.2016 року № 02-30/2255 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2007 році в розмірі 90%.

Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 26.12.2016 року по справі № 637/1211/16-а в задоволенні позову ОСОБА_1 до Куп'янського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 26.12.2016 р. по справі № 637/1211/16-а скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, право на перерахунок вже існувало (позивач набув права на перерахунок), отже, в межах існуючих з 2007 року правовідносин щодо пенсійного забезпечення позивача, які передбачали право на перерахунок пенсії, відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", виникли підстави для такого перерахунку. Такою підставою є факт підвищення заробітної плати працюючих державних службовців, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1-13 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів". Вважає, що визначальною для виникнення правовідносин щодо перерахунку пенсії є лише дата, з якої позивач має право на перерахунок пенсій. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999 р., на яке посилався позивач, щодо дії нормативно-правових актів у часі, так, як наслідок, неправильно визначено час виникнення спірних відносин, і у зв'язку з цим неправильно застосовано норми Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, який набув чинності з 01.05.2016 року. Спірні відносини щодо перерахунку пенсії виникли 01.12.2015 року, коли настав передбачений пунктом 4 постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року юридичний факт - підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року, яка застосовується з 01.12.2015 року. Тобто, до спірних відносин слід застосовувати ст.ст.37, 37-1 Закону України "Про державну службу" в редакції від 26.04.2015 року та постанову КМУ № 865 від 31.05.2000 року в редакції від 24.04.2014 року. З посиланням на ст.ст.8, 22, 46 Конституції України зазначив, що право позивача на соціальний захист не може бути звужене. Стверджує, що судом першої інстанції неправильно застосовано практику Європейського суду з прав людини, оскільки висновок, який покладений в основу вирішення конкретної справи може бути застосований не для будь-яких правовідносин, а лише для подібних за змістом правовідносин. У зв'язку з чим вважає, що рішення Європейського суджу з прав людини у справах "Аррас та інші проти Італії" та "Сухобоков проти Росії", на які послався суд першої інстанції, не можуть застосовуватись до спірних відносин.

Представник позивача в судове засідання не прибув, в надісланому до суду письмовому клопотанні просив суд апеляційної інстанції перенести судове засідання на інший день у зв'язку з тим, що представник позивача за дорученням ОСОБА_2 є членом екзаменаційної комісії з атестації здобувачів вищої освіти у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого та не має можливості з'явитися на дане судове засідання.

На підтвердження вказаних обставин представником позивача надано копію наказу Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 16.12.2016 року № 741-С "Про склад екзаменаційних комісій", відповідно до якого створено екзаменаційні комісії для проведення Атестації здобувачів вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем "Спеціаліст" у січні-лютому 2017 року на 6-му курсі заочної форми навчання, ОСОБА_2 призначено членом екзаменаційної комісії.

Разом з тим, з вищезазначеного наказу не вбачається, що на 09.02.2017 року призначено певний захід в рамках проведення Атестації здобувачів вищої освіти, у зв'язку з яким представник позивача не матиме можливості об 11 год. 00 хв. прибути в судове засідання до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Враховуючи викладене, надані представником позивача документи не є доказами поважності причин неприбуття в судове засідання та не є підставою для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів зауважує, що подача клопотань, спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не позбавлений можливості прибути в судове засідання особисто або направити іншого представника, з метою дотримання строків розгляду адміністративної справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, а розгляд справи слід провести за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. З посиланням на ст.5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ, постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 зазначив, що чинним законодавством не передбачено перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв'язку підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям. При цьому, у ОСОБА_1 не виникло право на перерахунок пенсії 01.12.2015 року, оскільки норми, які передбачали такий перерахунок, не діяли починаючи з 01.06.2015 року, а тому спірні відносини могли виникнути лише з дати звернення позивача за перерахунком пенсії - 25.10.2016 року. З огляду на викладене, вважає, що відповідач у спірних відносинах діяв правомірно, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2007 року перебуває на обліку в Куп'янському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і отримує пенсію відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року "Про державну службу" в редакції від 19.12.2007 року, у розмірі 90% від суми заробітної плати.

На даний момент позивач не працює.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів" з 1 грудня 2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням з 01 грудня 2015 року заробітної плати державним службовцям на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 25.10.2016 року № 02-30/2255, виданої Шевченківською районною державною адміністрацією в Харківській області, заробітна плата за посадою голови Шевченківської районної державної адміністрації, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкові державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування становить - 10,973,69 гривень. Інші виплати 323,25 гривень (а.с.12).

Рішенням комісії Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 2 листопада 2016 року №97 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року (а.с.13,14).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання його протиправним та зобов'язання Куп'янського об'єднаного УПФУ Харківської області перерахувати позивачу пенсію з 01.12.2016 року у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 на підставі довідки про заробітну плату, виданої Шевченківською РДА, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 25.10.2016 року № 02-30/2255, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2007 році в розмірі 90%.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того що з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 2007 року у розмірі 90 % від заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що до 01.05.2016 р. пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 р.

З 01.05.2016 р. набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р. положення Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 р. втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., яка набрала чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р., з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як зазначалось вище, позивач звернувся до Куп'янського об'єднаного УПФУ 25.10.2016 року із заявою про перерахунок пенсії, на підставі довідки від 25.10.2016 року № 02-30/2255, виданої Шевченківською районною державною адміністрацією. Рішенням відповідача № 97 від 02.11.2016 р. ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії на підставі зазначеної довідки.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 р., відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтею 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії".

Пунктом 4 вищезазначеної постанови (в редакції, що діяла на час призначення позивачеві пенсії) було встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" до Постанови № 865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 р., а саме виключено пункт 4.

В подальшому постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року N 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб".

При цьому, постанова Кабміну від 14 вересня 2016 року N 622 не містить норми щодо проведення перерахунку вже призначених пенсій у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати.

Отже, чинним законодавством не передбачено перерахунку пенсій, призначених на підставі Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.12.2015 р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013.

Стосовно тверджень позивача про звуження його прав, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 22 Загальної Декларації прав людини кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії").

У рішенні Європейського суду з прав людини за заявою Великоди Валентини Ніканорівни проти України №43331/12 від 03 червня 2014 року щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року щодо нарахування та виплати заявниці пенсії у розмірі, встановленим статями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

У цьому ж рішенні Суд зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою. Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницбю.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У іншому рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що …однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, в цьому Рішенні вказано, що …суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 N 20-рп/2011).

Колегія суддів відмічає, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що застосування до спірних відносин положень ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ в даному випадку не може вважатися звуженням прав позивача та не є підставою для визнання дій Куп'янського об'єднаного УПФУ неправомірними.

Враховуючи встановлені у справі обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 02.11.2016 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 діяв на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому підстави для визнання протиправним даного рішення відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Куп'янського об'єднаного УПФУ здійснити позивачеві перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі в часині задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 26.12.2016р. по справі № 637/1211/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 14.02.2017 р.