Справа № 826/8518/16
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Київ К/800/30365/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е.,
Степашка О.І.
Олендера І.Я.

секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.

представник позивача Терземан Д.В.

представник відповідача Баталова О-М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МТІ» (далі - ТОВ «МТІ») звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - МГУ ДФС) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року апеляційну скаргу МГУ ДФС залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій МГУ ДФС подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

ТОВ «МТІ» подало до суду письмові заперечення на касаційну скаргу МГУ ДФС.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

МГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МТІ» з питань правильності обчислення та своєчасності сплати до державного бюджету податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість при проведенні господарських операцій з ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» за період з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року. За результатами перевірки складено акт №244/28-10-42-30/13669756 від 12 березня 2016 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 9072482,00 грн., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено позивачем податок на додану вартість на загальну суму 11754363,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 28 березня 2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 13608723,00 грн., в тому за основним платежем 9072482,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 4536241,00 грн. та №000041203 від 28 березня 2016 року, яким позивач збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 17640544,50 грн., в тому числі за основним платежем 11760363,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 5880181,50 грн.

За результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, скарги залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що протягом періоду, який перевірявся, ТОВ «МТІ» мало господарські відносини з ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» (договір купівлі-продажу №29/05 від 29 травня 2014 року). Реальність, товарність та виконання договору між позивачем та його контрагентом підтверджується матеріалами справи. Придбаний за вищезазначеним договором товар був реалізований наступним покупцям, а саме ТОВ «Маркасон» (договір поставки товару на умовах відстрочки платежу №543/13 від 21 травня 2013 року, додаткова угода до договору поставки товару на умовах відстрочки платежу від 21 травня 2013 року), ТОВ «Культурне відродження» (договір поставки товару на умовах відстрочки платежу №677/14 від 24 червня 2014 року), ТОВ «Комфі Трейд» (договір поставки №30623/204066/156/11 від 14 січня 2011 року та додаток №1 до договору від 14 січня 2011 року, додаток №2 до договору від 14 січня 2011 року), ТОВ «Арілл» (договір поставки №207288/1002/12 від 11 липня 2012 року), ТОВ «Едвансіс Груп» (договір поставки №253837/386/13 від 09 квітня 2013 року), ТОВ «Комел» (договір поставки №204121/1567/12 від 31 жовтня 2012 року), ТОВ - підприємство «Спец» (договір поставки №203825/1555/13 від 27 грудня 2013 року), ТОВ «Приватінвест» (договір поставки №204121/1567/12 від 31 жовтня 2012 року), ТОВ «Гайтер» (договір поставки №204121/1542/12 від 24 жовтня 2013 року), ТОВ «Виробнича фірма «Сервіс» (договір поставки №204164/768/11 від 02 квітня 2011 року), ТОВ «Торгова компанія «Ельдорадо» (договір №210809 від 01 серпня 2009 року), ТОВ «Мобільні фішки» (договір поставки №214162/680/12 від 11 травня 2012 року), ТОВ «Магеллан-Юг» (договір поставки №203904/742/12 від 03 травня 2012 року), ТОВ «Тіко» (договір поставки №247164/1254/12 від 08 серпня 2012 року) ТОВ «Медіашторм» (договір поставки №204121/1358/11 від 05 серпня 2011 року), ТОВ «Алло» (договір поставки №204539/1422/09 від 18 листопада 2009 року), ТОВ «Медіа-Вест» (договір поставки №204121/1450/12 від 12 жовтня 2012 року), ТОВ «Рим 2000» (договір поставки №203832/1537/12 від 24 жовтня 2012 року, додаток №1 до договору поставки), НВТ «Комп'ютерні інформаційні технології» (договір поставки №2074441/159/09 від 09 лютого 2009 року, додаток №1 до договору від 09 лютого 2009 року), СФ «Ортекс» (договір поставки №205249/167/12 від 27 лютого 2012 року), ТОВ «Фіто-Донецьк» (договір поставки №203829/229/14 від 06 березня 2014 року), ТОВ «Смок» (договір поставки №203998/395/09 від 13 березня 2009 року), ТОВ «АВ Металгруп» ( договір поставки №241460/440/12 від 26 березня 2012 року), ТОВ «Юг-Медіа» (договір поставки №204921/515/13 від 14 травня 2013 року), ТОВ «Нео-ІТ» (договір поставки №203796/673/13 від 14 червня 2013 року).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачені вимоги до первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «МТІ» підтверджено здійснення господарських операцій відповідними податковими накладними та іншими документами що за своєю формою та змістом відповідають ст. 201 ПК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять всі обов'язкові реквізити.

Крім того, невиконання контрагентами платника своїх зобов'язань щодо сплати податку на додану вартість до бюджету має негативні наслідки лише щодо цієї особи і платник податку не може бути позбавлений права на податковий кредит та відшкодування сум податку на додану вартість у разі, якщо він виконав усі вимоги чинного законодавства та має документальні підтвердження розміру податкового кредиту.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про те, що ТОВ «МТІ» правомірно включено суми за господарськими операціями з ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» до податкового обліку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ТОВ «МТІ» та скасування податкових повідомлень - рішень № від 28 березня 2016 року та №000041203 від 28 березня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О. І. Степашко
І. Я. Олендер