Справа № 815/876/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/876/17
УХВАЛА

15 лютого 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністра юстиції України, Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра юстиції України, Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Також, у позовній заяві міститься клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване складним матеріальним становищем, оскільки розмір її пенсії складає 1727 грн.

Частиною 2 ст. 107 КАС України встановлено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах "Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд та ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Так, на думку суду, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин та не суперечити приписам чинного законодавства.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за поданий нею позов у встановленому законом порядку, зокрема, на підтвердження розміру доходів.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду позов. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, невмотивоване звільнення від сплати судового збору утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб'єктів звернення до суду за захистом. Адже, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 КАС України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України, до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

В порушення вказаної норми позивачем не надано ані копії позовної заяви, ані доказів сплати судового збору за пред'явлений адміністративний позов.

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову не майнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Таким чином, ставка судового збору за подання фізичною особою до суду адміністративного позову не майнового характеру становить 640 грн.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, оскільки позивачем заявлено у позові дві немайнові вимоги, позивач має сплатити судовий збір у розмірі 1280 грн. (640 х 2 = 1280).

Згідно з п.8 ч.1 ст.3 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до ст.104 КАС України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.105 КАС України, адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви.

Згідно з ч.4 ст.106 КАС України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Проте позивачем до суду надано не позовну заяву, а її копію, яка позивачем не підписана, що суперечить порядку звернення до суду, встановленому КАС України.

Згідно з ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Однак, позивач жодного доказу на підтвердження обставин, викладених нею у позовній заяві, не надала та не зазначила будь-якої причини неможливості самостійно їх подати.

Всупереч вимог п.п.2, 3 ч.1 ст.106 КАС України, у позовній заяві не зазначені засоби зв'язку та адресу електронної пошти позивача, якщо такі є, а також засоби зв'язку та адреси електронної пошти відповідачів, якщо такі відомі.

Відповідно до ч.1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду; оригінал оформленої належним чином позовної заяви та докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, разом їх копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі; докази сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ппро визнання протиправними дій та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позову та сплатити судовий збір у розмірі 1280 грн. (Одержувач УК у м. Одесі/Київський район, р/р 4005, МФО 828011, Банк ГУДКСУ в Одеській області, Код класифікації доходів 22030001, призначення платежу судовий збір) в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали та роз'яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: В.В.Андрухів