Справа № 825/276/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 лютого 2017 року м.Чернігів Справа № 825/276/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І, розглянувши матеріали позовної заяви за адміністративним позовом Заступника прокурора Чернігівської області Юшина Ігоря Володимировича, третя особа на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області до Чернігівської районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження

В С Т А Н О В И В:

08.02.2017 року заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 17.08.2011 № 479 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства".

Отже, за правилами обчислення процесуальних строків, передбаченими статтею 103 КАС України, датою подання вищевказаного позову слід вважати саме 08.02.2017 року.

Ознайомившись з позовною заявою, вважаю, що її належить залишити без руху.

Так, пунктом 5 частини першої статті 107 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У межах даного спору прокуратура Чернігівської області оскаржує розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 17.08.2011 № 479 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства", на підставі якого цей дозвіл надано третій особі.

Згідно з положеннями абзацу 2 частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

При цьому суд звертає увагу на те, що законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

В контексті наведених рішень ЄСПЛ, слід звернути увагу на те, що розпорядження, про скасування якого ставиться питання у позовній заяві, надано третій особі 17.08.2011, водночас позовну заяву про його скасування подано 08.02.2017. При цьому вимоги обґрунтовані посиланням на вивчення прокуратурою Чернігівської області стану додержання вимог земельного законодавства України при розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення в ході якого встановлено порушення. Але підстави та період проведення цих заходів не вказано.

Оскільки на протязі більше ніж п'яти років зазначена обставина не вважалася такою, що порушує інтереси держави, відносини між сторонами набули ознак сталості і стабільності, а тому подання позовної заяви, за відсутності належного обґрунтування причин такого тривалого зволікання із оскарженням спірного розпорядження, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, позивач не просив визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та не надав відповідних доказів, які б свідчили про таку поважність.

Відповідно до частини другої статті 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

За правилами частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З аналізу наведеної правової норми слід зробити висновок, що в адміністративному позові мають бути зазначені відомості в інтересах якого органу державної влади здійснює представництво в суді прокурор.

Проте в позовній заяві такі відомості відсутні.

Частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень.

Однак докази повідомлення відповідного суб'єкта владних повноважень для здійснення його представництва в суді позивачем не надано.

Окрім того, позивач в позовній заяві визначає в якості "третьої особи на стороні позивача" -Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, при цьому не повно зазначивши її статус та не надавши обґрунтування про необхідність її залучення до участі у справі.

Так, положеннями статті 53 КАС України визначено наступні статуси третіх осіб, а саме: треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору та треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача або відповідача.

Відповідно до частини першої статті 53 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу у будь-який час до закінчення судового розгляду, пред'явивши адміністративний позов до сторін. Задоволення адміністративного позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача. У разі вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, розгляд адміністративної справи починається спочатку.

В свою чергу, згідно з частиною другої статті 53 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищезазначені норми, позивач має обґрунтувати необхідність залучення третьої особи до участі у справі, якщо така є, та вірно зазначити її правовий статус у відповідності до статті 53 КАС України, зокрема із самостійними позовними вимогами чи то без самостійних вимог на предмет спору.

Аналіз наведеного дозволяє дійти висновку, що відсутність у позовній заяві вищевказаної інформації та відповідних доказів є підставою для залишення такої заяви без руху.

Згідно із частиною першою статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 60, 105, 106, 108, 165, 185, 186, 254 КАС України

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву заступника прокурора Чернігівської області до Чернігівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Надати прокурору строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали, шляхом приведення позовної заяви у відповідність до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати прокурору - для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.І. Соломко