Справа № 569/17543/16-а
Суддя: Тимощук О.Я.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Тимощука О. Я., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. В позові зазначила, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненню передбаченого Законом віку звернулася до Відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних умовах. Маючи на дату призначення пенсії стаж вислуги років в сфері освіти більше 30 років відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV набула право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій, станом на день призначення, оскільки раніше не реалізувала своє право на призначення пенсії за вислугою років. Оскільки після призначення їй пенсії за віком, нею була подана заява про виплату такої грошової допомоги, на яку Відповідачем надано лист про відмову в задоволенні такої вимоги, ОСОБА_2 була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду, просить суд визнати протиправними дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові щодо нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії а також зобовязати Відповідача здійснити виплату такої грошової допомоги.

Ухвалою суду від 05.01.2017 року було відкрито скорочене провадження на надано Відповідачу десятиденний строк з моменту одержання ухвали для подачі заперечення проти позовної заяви.

У встановлений законом строк від Відповідача надійшли письмові заперечення, з огляду яких він просить відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог, вказує, що період роботи Позивача із 01.06.1992 року по 19.04.2004 року не можна зарахувати до стажу роботи що дає право на призначення та виплати грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV через відсутність доказу належності дитсадка №39 до державної чи комунальної власності, а, тому, на момент звернення до управління в ОСОБА_1 був відсутній необхідний 30 річний стаж вислуги в державних чи комунальних закладів сфери освіти.

Оцінивши повідомлені Позивачем, Відповідачем обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без проведення судового засідання та виклику осіб, в порядку скороченого провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх наявними в матеріалах судової справи доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Як вбачається із наданих Позивачем документів та не заперечується Відповідачем, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області, отримує пенсію за віком, що призначена їй із 11.08.2016 року.

Пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV (в редакції на дату призначення Позивачу пенсії) передбачав, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Так, після призначення Позивачу пенсії за віком, ОСОБА_2 у серпні 2016 року звернулася до Відповідача із заявою щодо виплати належної грошової допомоги згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України Закону №1058-1V у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Проте, на її заяву, Відповідач повідомив, що період роботи в сфері освіти із 01.06.1994 року по 19.04.2004 року не можна зарахувати до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги у звязку з тим, що документально не підтверджено належність дитячого садка №39 до закладів державної чи комунальної форми власності.

З системного аналізу норм чинного законодавства, суд вважає, що такі посилання Відповідача є необгрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Ст. 52 Закону України №1788-ХІІ передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають, в тому числі працівники освіти.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У відповідності до ст. 62 Закону України №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявною трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у пій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, виходячи із записів трудової книжки Позивача вбачається, що протягом трудового життя ОСОБА_2 обіймала посади в сфері освіти: музичного керівника, вихователя.

Перелік закладів і установ освіти і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджені постановою КМУ від 04.11.1993 року №909.

В розділі «Дошкільні навчальні заклади» постанови КМУ від 04.11.1993 №909 передбачені посади вихователів та музичних керівників.

Згідно з Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Страховий стаж враховується в календарному обчисленні. Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, роботах на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» -«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь - яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір, обчислений згідно із статями 27 і 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Суд вважає помилковими доводи Відповідача, що дитячий садок №39, в якому працювала ОСОБА_2 не відноситься до закладів державної чи комунальної форми власності виходячи з наступного.

Як вбачається із дослідженого рішення Рівненської міської ради від 26.12.2003 №643 «Про прийняття в комунальну власність міста дитячого навчального закладу №39, що належав ВАТ «Рівнеазот», у звязку з потребою міста в дошкільному навчальному закладі в мікрорайоні Ювілейному, Рівненька міська рада вирішила дати згоду на прийняття в комунальну власність територіальної громади м. Рівного дошкільного навчального закладу на вул. Макарова. 42-А разом із земельною ділянкою площею 10 200м2, який перебував на правах державної власності у ВАТ «Рівнеазот», з подальшою передачею його на баланс управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Записи 12-16 трудової книжки Позивача свідчать про факт працевлаштування вихователем, переведення на посаду музкерівника та вихователя в дитячому садку №39, який діяв в структурі ВАТ «Рівнеазот» та згодом комбінату дитячих садків та гуртожитків ВАТ «Рівнеазот».

Відповідно до п.2.15. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена спільним наказом Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України та Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58 (із змінами і доповненнями в редакції у період роботи Позивача в дитсадку №39) передбачалося, що: якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

З досліджених записів трудової книжки не встановлено переведення Позивача в період 1992-2004 рр. в інше підприємство, установу організацію, а відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 протягом спірного періоду працювала в дитсадку №39, що спочатку діяв в структурі ВАТ «Рівнеазот», яке відносилось до державної власності, а згодом переданий до комунальної власності громади м. Рівне на баланс управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що Відповідач протиправно не врахував період роботи ОСОБА_1. із 01.06.1994 року по 19.04.2004 року до вислуги років, як працівника освіти, що дає право на виплату грошової допомоги.

На момент набуття Позивачем 25 річного стажу роботи за вислугою років в сфері освіти, діяв п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який давав ОСОБА_1 право виходу на пенсію по досягненню 25 річного стажу роботи в освіті. Проте, виявивши бажання працювати надалі, вона не скористався таким правом виходу на пенсію.

Як стверджує Позивач та не заперечує Відповідач, лише по досягненню пенсійного віку, ОСОБА_2 виявила бажання отримати пенсію за віком та передбачену Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV грошову виплату у розмірі 10 пенсій на момент їх призначення.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із системного аналізу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV вбачається рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обовязків стосовно сплати страхових внесків на загальнобовязкове державне пенсійне страхування.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобовязань порушує принцип соціальної, правової держави». А встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Оскільки з заробітної плати Позивача роботодавцями постійно утримувалися та сплачувалися до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому, на думку суду, дії Відповідача є прямим втручанням у право на мирне володіння особистим майном (грошовою виплатою), яка повинна бути виплачена через відмову Позивача у призначенні йому дострокової пенсії за вислугою років, тобто економії коштів на виплату пенсій Пенсійного фонду.

Таким чином, порушене Позивача право підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій субєкта владних повноважень, які полягають у відмові виплатити грошовому допомогу з одночасним відновленням права, шляхом зобов'язання Відповідача до виплати такої грошовї допомоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 158-163, 167, 183-2, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові ОСОБА_1 здійснити виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення їй пенсії, що передбачено п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити ОСОБА_1 виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення їй пенсії, що передбачено п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в межах його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійок, що складаються із судового збору.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_3