Справа № 287/7/17-а
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/7/17-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Волощук В.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про повернення виконавчого документу,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в якому просить визнати бездіяльність відповідача протиправною, скасувати постанову державного виконавця Сладь Т.П. від 04.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязати відповідача відновити виконавче провадження ВП №50036914 по виконанню виконавчого листа №2-а-411/09 від 26.03.2015 року.

Свої вимоги мотивує тим, що вона в січні 2016 року звернулася до відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції Житомирської області з заявою про виконання постанови Олевського районного суду Житомирської області від 26.03.2015 року №2-а-411/109 та надала виконавчий лист. Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2016 року серії ВП №50036914. Однак, 04.10.2016 року державним виконавцем Сладь Т.П. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві серії ВП №50036914 без виконання, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", так як наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. З вказаною постановою позивач не погоджується, що і стало підставою звернення її до суду з адміністративним позовом.

Позивач надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю та розглядати справу без участі представника.

Відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та підставність для їх часткового задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2015 року Олевським районним судом видано виконавчий лист на підставі постанови Олевського районного суду Житомирської області від 26.03.2015 року по справі №2-а-411/09, згідно якого зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії передбачену ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісяця за період з 01.10.2002 року по 01.01.2006 року, з 09.07.2007 року по 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року по 01.05.2009 року. (а.с.7)

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного ТУЮ у Житомирській області серії ВП №50036914 від 04.02.2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-а-411/09 виданого 28.12.2015 року Олевським районним судом Житомирської області. (а.с.4)

Однак, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного ТУЮ у Житомирській області серії ВП №50036914 від 04.10.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачеві з посиланням на норми п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.5)

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на території України.

Статтею 14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набули законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження».

Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 440, який визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим же Законом.

Пунктом 9 ч.1 ст. 47 визначено, що коли наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Однак, судом встановлено, що державним виконавцем, в порушення вимог ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», акт про наявність обставин, вказаних у п.9 ч.1 ст. 47 цього ж Закону складений не був, відповідних доказів його складання до суду не надано.

Також, при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві державним виконавцем не враховано вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

У відповідності до п.7 зазначеного Порядку у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Положеннями п. 47 Порядку передбачено безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, яке здійснюється Казначейством на підставі поданих: органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у відповідача під час виконання виконавчого листа №2-а-411/09 виданого 28.12.2015 року не було законних підстав для повернення виконавчого листа стягувану, саме з підстав передбачених п.9 ч.1 ст.47 Закону і відповідач протиправно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки не дотримався приписів законодавства щодо своєчасності та повноти проведення виконавчих дій.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Натомість, державний виконавець, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на відсутність у боржника коштів для виконання рішення суду у зв'язку із відсутністю бюджетного фінансування, не звернувся до суду із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, оскільки, обставини, що виникли, перешкоджали виконанню судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що виконання постанови суду по справі фактично було можливим та підстави для повернення державним виконавцем виконавчого документу, передбачені п.9 ч.1ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», були відсутні, а тому оскаржувана постанова державного виконавця від 04.10.2016 року підлягає скасування.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відновити виконавче провадження ВП №50036914 від 04.02.2016 року по виконанню виконавчого листа №2-а-411/09 від 26.03.2015 року виданого Олевським районним судом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження»у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження до державної виконавчої служби рішення суду про визнання судом незаконною постанови про повернення виконавчого документа, а тому вимога про зобов'язання відновити виконавче провадження ВП №50036914 від 04.02.2016 року по виконанню виконавчого листа №2-а-411/09 від 26.03.2015 року виданого Олевським районним судом, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" не підлягає задоволенню, оскільки виконавча служба проводить виконавче провадження відповідно до вимог Закону України«Про виконавче провадження».

Позивача, який не є субєктом владних повноважень та який фактично судових витрат не поніс, оскільки відповідно до ст.5 ч.1 п.8 Закону України «Про судовий збір» є звільненим від оплати судового збору, то судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,47 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,11,44,71,122,128,160-163,181 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про повернення виконавчого документу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області протиправними стосовно винесення постанови ВП № 50036914 від 04.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про повернення виконавчого документа стягувачу серії ВП № 50036914 від 04.10.2016.

В решті позову про зобов'язаня Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відновити виконавче провадження ВП №50036914 від 26.03.2015 року по виконанню виконавчого листа №2-а-411/09 від 26.03.2015 року виданого Олевським районним судом відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.В. Волощук