Справа № 806/2493/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м.Житомир справа № 806/2493/16

категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 119076,48 грн., зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування вимоги від 05.11.2016 р. №Ю-25931-06,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Коростишівгаз" звернулося з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо невідображення в інтегрованій картці обліку Позивача фактів сплати податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015року в сумі 72574,00грн. та сплати єдиного внеску в сумі 115100,00грн.;

- зобов'язати відобразити в інтегрованій картці обліку Позивача сплату податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015року в сумі 72574,00грн. за датою платіжного доручення №53 від 22.09.2015року та сплату єдиного внеску в сумі 115100,00грн. згідно платіжних доручень №67 від 02.10.2015р. на 60000,00грн., №2474 від 02.10.2015р. на 31000,00грн. та №2479 від 13.10.2015р. на 24100,00грн.;

- стягнути з державного бюджету на користь Позивача надмірно сплачені кошти з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 119076,48грн.;

- визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-25931-06 від 05.11.2016р. про сплату боргу (недоїмки) в сумі 30583,38грн.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз", Позивача по даній справі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Відповідачем не визнається та не відображається в інтегрованій картці обліку Позивача фактів сплати податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015року в сумі 72574,00грн. та сплати єдиного внеску в сумі 115100,00грн. На думку представника Позивача, факт сплати податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015року в сумі 72574,00грн. відповідно до платіжного доручення №53 від 22.09.2015року та сплату єдиного внеску в сумі 115100,00грн. згідно платіжних доручень №67 від 02.10.2015р. на 60000,00грн., №2474 від 02.10.2015р. на 31000,00грн. та №2479 від 13.10.2015р. на 24100,00грн. підтвердженого судовими рішеннями, що набрали законної сили. По цій причині, як пояснив представник Позивача, податковим органом не повертаються підприємству надмірно сплачені кошти з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 119076,48грн. та безпідставно виставлена вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 30583,38грн.

Представник Відповідача, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, проти позову заперечила і пояснила, що дійсно в Позивача є переплата податку на прибуток приватних підприємств в сумі 119076,48грн, але вказані кошти не можуть бути повернуті по причині наявності заборгованості у Позивача з податку на додану вартість. Представник податкового органу вважає, що у Позивача є податковий борг з податку на додану вартість та борг з єдиного внеску. Враховуючи, що заборгованість зі сплати єдиного внеску була погашена за рахунок поточних платежів, то оскаржувана вимога на час розгляду справи вважається відкликаною.

На думку представника податкового органу, відсутні жодні судові рішення, які б встановлювали факти сплати Позивачем зазначених сум податку на додану вартість та єдиного внеску, вказані кошти не надійшли до бюджету, а тому не можуть вважатися сплаченими коштами та не підлягають врахуванню в інтегрованій картці обліку Позивача.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і строків сплати платниками податків та обов'язкових платежів та їх зарахування до бюджету, повернення надміру сплачених таких платежів регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що 27.07.2016року Позивач звернувся до податкового органу в особі Коростишівського відділення Житомирської ОДПІ із заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 119076,48грн.

За результатами розгляду такого звернення Позивача листом податкового органу від 01.08.2016року Позивачу було відмовлено в поверненні таких коштів по причині наявності станом на 01.08.2016року податкового боргу Позивача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі76184,99грн (а.с.13).

За приписами статті 43 Податкового кодексу України надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику виключно за відсутності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Доводи податкового органу про наявність станом на 01.08.2016року податкового боргу Позивача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі76184,99грн знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, так як відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Так, згідно акту №24551-06 від 01.08.2016року звіряння розрахунків Позивача за період з 01.04.2016року по 31.07.2016року з податку на додану вартість заборгованість платника з цього податку мала місце і складалася із заборгованості в сумі 74970,94грн. за основним платежем і 1214,05грн. пені (а.с.158).

Як визнається сторонами в даній справі, вказана заборгованість зумовлена виключно ненадходженням на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України податку на додану вартість в сумі 72574,00грн., які Позивачем як платником самостійно визначені в податковій декларації з цього податку за серпень 2015року (а.с.178-179).

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника в суді, що вказані кошти 72574,00грн. є сплаченими до державного бюджету відповідно до судових рішень в адміністративній справі № 806/68/16.

По-перше, судовими рішеннями в даній адміністративній справі № 806/68/16 не встановлювався факт сплати Позивачем до державного бюджету податку на додану вартість в сумі 72574,00грн. Вказаними судовими рішеннями встановлено відсутність підстав для відповідальності Позивача за несвоєчасну сплату цього податку в сумі 72574,00грн., що виникла із вини відповідної банківської установи.

По-друге, відсутність вини Позивача щодо своєчасної сплати податку на додану вартість в сумі 72574,00грн. не можна ототожнювати із відсутністю обов'язку щодо сплати такого податку до бюджету.

Так, відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України податок на додану вартість належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України).

Правовими нормами ч. 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України прямо зазначено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

У даній справі Позивачем не заперечується, що вказані кошти 72574,00грн. не зараховувалися до державного бюджету на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України з вини конкретної банківської установи.

Безспірно, за приписами п.129.6 ст.129 Податкового кодексу за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку, такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Тобто, законодавець чітко визначив межі відповідальності банківської установи та відповідальність, від якої звільняється відповідний платник.

Разом з тим, законодавець не зазначив, що наявність такої вини банківської установи звільняє платника податку від обов'язку зі сплати такого податку, та не покладає обов'язок зі сплати такого податку підприємства на таку банківську установу.

Таким чином, відповідно до вимог статті 43 Податкового кодексу України наявність у Позивача як платника податків податкового боргу, повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Як встановлено судом, оскаржувана Позивачем вимога податкового органу від 05.11.2016 р. №Ю-25931-06 була зумовлена наявністю у платника станом на 31.10.2016року недоїмки із сплати єдиного соціального внеску в сумі 30583,38грн.

Сторонами в даній справі визнається, що вказана заборгованість зумовлена виключно ненадходженням на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України єдиного соціального внеску в сумі 115100,00грн., які Позивачем як платником самостійно визначені і згідно платіжних доручень №67 від 02.10.2015року (60000,00грн.), №2474 від 02.10.2015року (31000,00грн.) та № 2479 від 13.10.2015року (24100,00грн.) підлягали перерахуванню банківською установою.

Відповідно до вимог ч.10. ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI) днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Зазначені кошти в сумі 115100,00грн. з банківського рахунку Позивача на відповідні рахунки органу доходів і зборів не були списані, що не заперечує сам Позивач.

Аналогічно, суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника в суді, що вказані кошти 115100,00грн. єдиного соціального внеску є сплаченими до державного бюджету відповідно до судових рішень в адміністративній справі № 806/5229/15.

По-перше, судовими рішеннями в даній адміністративній справі № 806/5229/15 не встановлювався факт сплати Позивачем до державного бюджету 115100,00грн. єдиного соціального внеску. Вказаними судовими рішеннями встановлено відсутність підстав для відповідальності Позивача за несвоєчасну сплату цього обов'язкового платежу в сумі 115100,00грн, що виникла із вини відповідної банківської установи.

По-друге, відсутність вини Позивача щодо своєчасної сплати цих платежів в сумі 115100,00грн. не можна ототожнювати із відсутністю обов'язку щодо сплати єдиного соціального внеску до бюджету.

В розумінні вимог статті 25 цього ж Закону N 2464-VI наявність недоїмки зі сплати єдиного внеску є підставою Відповідачу, як органу доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилати платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Зазначене свідчить, що у Відповідача є повноваження та підстави для надсилання Позивачу оскаржуваної вимоги.

Разом з тим, суд зазначає, що представник Відповідача в судовому засіданні зазначив, що недоїмка, що вказана в оскаржуваній вимозі, на день розгляду справи погашена Позивачем за рахунок його коштів, а тому відповідно до п.6 розділу VI. "Порядок стягнення заборгованості з платників" Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року N 449, така вимога вважається відкликаною.

Як зазначено в п.2 ОСОБА_3 "Загальні положення" Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, Інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються Інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Як зазначено в розділі ІI. "Інтегрована картка платника" вказаного Порядку, сплати податків, зборів та єдиного внеску відображаються виключно за фактом надходження інформації органів Державної казначейської служби України про надходження сум податків, зборів, єдиного внеску.

Сторони визнають, що інформація від органів Державної казначейської служби України про зарахування до державного бюджету ні податку на додану вартість в сумі 72574,00грн. ні 115100,00грн. єдиного соціального внеску до податкового органу не надходила, а тому підстави для її відображення в Інтегрованій картці платника відсутні, а також відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України підстави для відшкодування витрат у вигляді судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 13 лютого 2017 р.