Справа № 808/2767/16
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 рокусправа № 808/2767/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт»
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі №808/2767/16
за позовом приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт»
до про Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Приазовкурорт» (далі по тексту - Позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - Відповідач), в якому просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 року № .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/2767/16.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зокрема, зазначив, що з огляду на те, що фактично договори оренди земельних ділянок станом на дату винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення із Запорізькою міською радою Позивачем не укладені, відповідне питання лише розглядається і ПрАТ «Приазовкурорт» було подано до податкового органу відповідні уточнюючі декларації, то дії Відповідача по нарахуванню податкових зобов'язань є неправомірними.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 808/2767/16 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» відмовлено повністю. (суддя - Стрельнікова Н.В.)

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що з огляду на те, що Позивач продовжує користуватися земельними ділянками, то у відповідності до приписів ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» договори оренди землі вважаються поновленими на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивач - ПрАТ «Приазовкурорт», не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 808/2767/16 в повному обсязі та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог Позивач, зокрема, зазначив, що з огляду на тривання процедури поновлення договорів оренди земельної ділянки, ним у відповідності до приписів ч.1 ст. 274 ПК України сплачувався земельний податок у розмірі 1%. Зауважують, що орендодавцем у передбачений законом місячний строк так і не було направлено позивачу жодної відповіді на листи про поновлення договорів оренди земельних ділянок, у зв'язку з чим ПрАТ «Приазокурорт» за спірний період не було ані землевласником, ані користувачем земельних ділянок, а тому не повинно сплачувати відповідний податок.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржувану постанову суду.

У судовому засіданні, заслухавши представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Приазовкурорт" з питання правильності визначення податкових зобов'язань з орендної плати за землю відповідно до вимог п. 288.1, п. 288.4 ст. 288, п. 287.1 ст. 287 ПК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.98 р. за період з 01.05.2015 р. по 30.06.2016 р.

За наслідками перевірки складено акт №1003/12-02/02647763 від 07.07.2016 року (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем ст. 33 Закону України «Про оренду землі», п. 288.1, п. 288.4 ст. 288, п. 287.1 ст. 287 ПК України, а саме: позивачем безпідставно занижено суму податкових зобов'язань з орендної плати за землю за період з 01.05.2015 по 31.12.2015 на 401617,73 грн., та за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 на 359698,87 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.07.2016, яким визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю у розмірі 951 645 грн. 75 коп., в тому числі за основним платежем 761316,60 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 190329,15 грн.

Визнання нечинним вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Згідно п. п. 14.1.175 та п.п.14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок,який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із п.288.2 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 зазначеного Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» зокрема передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2005 року між Запорізькою міською радою (орендодавець) та ЗАТ «Приазовкурорт» (орендар) укладено договори оренди землі № 35, № 4, №33, № 36, 32, відповідно до умов яких в користування ПрАТ "Приазовкурорт" передано земельні ділянки:

- земельна ділянка площею 0,0101 га відповідно до укладеного договору за номером державної реєстрації 32 від 21.04.2005, яка надавалась для розташування медпункту на пляжі строком на 10 років за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Жовтня, 1а;

- земельна ділянка площею 0,5649 га відповідно до укладеного договору за номером державної реєстрації 33 від 21.04.2005р., яка надавалась для розташування пляжу строком на 10 років за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Жовтня, 1а;

- земельна ділянка площею 0,0171 га відповідно до укладеного договору за номером державної реєстрації 34 від 21.04.2005р., яка надавалась для розташування гаража-боксу №2 строком на 10 років за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Жовтня, 50а;

- земельна ділянка площею 11,9002 га відповідно до укладеного договору за номером державної реєстрації 35 від 21.04.2005 р., як надавалась для розташування санаторію строком на 10 років за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ленська, 45;

- земельна ділянка площею 0,0543 га відповідно до укладеного договору за номером державної реєстрації 36 від 21.04.2005р., яка надавалась для розташування гаража-боксу №1 строком на 10 років за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Жовтня, 48а.

Відповідно до вимог п. 8 кожного із договорів, строк його дії становить 10 (десять) років.

21.04.2005 року договори було зареєстровано Запорізькою регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що зроблено записи у Державному реєстрі земель.

Таким чином, десятирічний термін дії договорів оренди земельної ділянки від 21.04.2005 року закінчився 21.04.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно листів від 02.10.2014 року № 05/2128, № 05/2127, № 05/2126, № 05/2129, № 05/2125 позивач звертався до Запорізької міської ради про продовження терміну дії договору, однак відповідей на вищевказані листи не отримав (а.с.27,42, 59,81,98).

В той же час, Позивачем не заперечується той факт, що протягом часу з дня закінчення терміну дії договору і до часу винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення спірні земельні ділянки ним не звільнялись та не повертались Запорізькій міській раді, а протягом вказаного часу здійснювалось користування ними.

Вказане також підтверджується і листом Управління з питань земельних відносин від 10.06.2016 року № 1454/02-03, відповідно до якого Позивач не повертав земельні ділянки запорізькій міській раді, а останньою не направлялись заперечення щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок на новий строк, договори оренди земельних ділянок є поновленими на той самий строку і на тих самих умовах, які були передбачені договорами (а.с.172-174).

З огляду на встановлені обставини та приписи чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач продовжує користуватися земельними ділянками відповідно до умов договорів оренди, проти чого не заперечує і орендодавець, а тому у відповідності до приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відповідні договори вважаються такими, що поновлені на тих самих умовах і на той самий строк, а тому податковим органом було правомірно донараховано податкові зобов'язання з орендної плати за землю та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі № 808/2767/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 10 лютого 2016 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов