Справа № 817/1383/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" лютого 2017 р. Справа № 817/1383/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника відповідача Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" жовтня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" до Сарненської об'єднаної державна податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" (далі - ТОВ «Нафтоком ОІЛ») звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області, правонаступником якої є Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - Сарненська ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень № , № , № та № від 31.03. 2014 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "П" № від 31.03. 2014 року, форми "Р" № від 31.03. 2014 року та форми "Р" № від 31.03. 2014 року. Визнатно протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Р" в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 1013296 грн. 00 коп., за штрафними фінансовими санкціями на суму 506650 грн. 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.05.2016 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - Сарненська ОДПІ) направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.03.2014 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області, форми "Р" № від 31 березня 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Сарненська ОДПІ звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи убачається, що з 4 лютого по 7 березня 2014 року Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Нафтоком ОІЛ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року. ЇЇ результати оформлені актом №129/22/32384883 від 17.03.2014 року (а.с.17-89 том 1).

В акті перевірки зазначено, що згідно даних бухгалтерського обліку товариства, первинних документів, аналізів рахунків по рахунках 20,23,26,91,93,70,79 та оборотно-сальдових відомостей, податкове зобов'язання з плати за користування надрами фактично має бути віднесено до податкового обліку в загальній сумі 1360 188,85 грн.

Розбіжність між даними платника та даними перевірки в сумі 752 826,63 грн. виникла за рахунок фактично підтверджених відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами.

На акт перевірки позивачем подавались письмові заперечення, які розглянуті комісією відповідача 27.03.2014 року відповідно до протоколу №4/17-14-22/32384883. З мотивами, що зазначені в запереченні Сарненська ОДПІ не погодилась (а.с.27-32 том 4).

На підставі акту перевірки Сарненською ОДПІ 31.03.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" №, яким ТОВ "Нафтоком ОІЛ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "плата за користування надрами місцевого значення" на 1129239,95 грн., в тому числі 752826,63 грн. - за основним платежем та 376413,32 грн. - за штрафною санкцією (а.с.92 том 1).

Підставою для нарахування плати за користування надрами місцевого значення слугували висновки Сарненської ОДПІ про те, що товариством занижено податкове зобов'язання з плати за користування надрами згідно даних бухгалтерського та податкового обліку за рахунок обчислення вартості видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (а.с.84 том 1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що щебенева продукція не може вважатися корисною копалиною, оскільки є продуктом її переробки, тому вартість її реалізації не може бути об'єктом плати за користування надрами для видобування корисних копалин. У зв'язку з чим хибним є висновок податкового органу про те, що об'єктом оподаткування плати за користування надрами є обсяг товарної продукції позивача відповідного виду, а не обсяг видобутих ним корисних копалин.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, позивач видобуває корисні копалини (граніт) відповідно до Спеціального дозволу на користування надрами №3667 від 31.12.2004 року; мета користування надрами: видобування гранітів, придатних для виробництва буто-щебеневої продукції.

Згідно з підпунктом 14.1.112 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) мінеральна сировина - товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.

Пунктом І Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 432 визначено, що мінеральна сировина - це корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва. Товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам. Обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) - це обсяг товарної продукції гірничодобувного підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничодобувним підприємством як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує ймовірність отримання їх власником - суб'єктом господарювання економінічної вигоди, пов'язаної з їх використанням, та які складаються з: сировини, призначеної для обслуговування виробництва, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, та адміністративних потреб; готової продукції, що виготовлена на гірничодобувному підприємстві, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам. передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом (підпункт 14.1.128 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Таким чином, при провадженні господарської діяльності з видобування корисних копалин, зокрема, видобування сировини для бутового каменю (всі види гірських порід, придатність яких визначається державними стандартами, в тому числі для щебеневої продукції), пунктом 263.9 статті 263 ІІК України встановлена ставка у розмірі 7,5 відсотка вартості видобутих корисних копалин - вартості обсягу карбонатного піску, піщано- щебеневої суміші та каменю бутового, що приведені до вимог стандартів якості шляхом класифікації суміші уламків за розмірами, стандартизовані розмірні класи є окремими об'єктами оподаткування платою і по кожному з яких складається окремий додаток до податкового розрахунку.

Суб'єкт господарювання, як користувач майна надр зобов'язаний дотримуватись умов господарської діяльності встановленої кондиціями на мінеральну сировину та реалізовувати не «гірничу масу», а готову товарну продукцію: камінь бутовий, щебінь та піщано-щебеневу суміш.

Відповідно до підпункту 263.6.1 пункту 263.6 статті 263 Податкового кодексу України- вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гїрничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин:

за фактичними цінами реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);

за розрахунковою вартістю відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Відповідно до підпункту 263.6.2 пункту 263.6 статті 263 Податкового кодексу України у разі обчислення вартості видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації вартість одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлюється платником за величиною суми доходу, отриманого (нарахованого) від виконаних у податковому (звітному) періоді господарських зобов'язань з реалізації відповідного обсягу (кількості) такого виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Сума доходу, отриманого (нарахованого) від реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за податковий (звітний) період зменшується на суму витрат платника, пов'язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) обсягу (кількості) відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу в розмірах, установлених у договорі купівлі-продажу згідно з умовами постачання.

Сума доходу, отримана від реалізації обсягу (кількості) відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в іноземній валюті, обраховується в національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на дату реалізації таких корисних копалин. Перелік витрат платника, пов'язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу (покупцеві), наведено у підпункті 263.6.3 ПК України. Основними з них є витрати з перевезення, доставки, навантаження, розвантаження, послуги портів, послуги транспортних експедиторів, страхування вантажів. Вони за характером є витратами зі збуту продукції і враховуються в бухгалтерському обліку, як правило, на рахунку 93 "Витрати на збут".

Отже, для визначення показника фактичної ціни реалізації потрібно забезпечити бухгалтерський і податковий облік складових розрахунку.

Відповідно до підпункту 263.2.1 пункту 263.2 статті 263 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.

Підпунктом 263.5.1 пункту 263.5 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємст ва).

Згідно з підпунктом 263.2.2 пункту 263.2 статті 263 до об'єкта оподаткування належать: а) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої з надр на території України, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;

б) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої (вилученої) з відходів (втрат, хвостів (тощо) гірничодобувного виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;

в) обсяг погашених запасів корисних копалин.

Правовий наліз наведених нормативних положень у їх сукупності дає підстави для висновку, що об'єктом оподаткування плати за користування надрами є не лише обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), але й обсяг корисних копалин (мінеральної сировини), що утворюється у результаті виконання первинної переробки.

Підпунктом 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення. сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію, та збагачення фізико хімічними методами, а також може включатипереробні технології, що є спеціальними видами робі т з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що продукт первинної переробки є товарною продукцією для цілей справляння плати за користування надрами. Тому посилання суду першої інстанції на те, що щебенева продукція не може вважатися корисною копалиною, оскільки вона є продуктом її переробки, у зв'язку з чим, вартість її реалізації не може бути об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин, є помилковим.

Таким чином, об'єктом оподаткування плати за користування надрами є не лише обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), але й обсяг корисних копалин (мінеральної сировини), що утворюється у результаті виконання первинної переробки, в тому числі щебінь.

Тому посилання суду першої інстанції на те, що щебенева продукція не може вважатися корисною копалиною, оскільки вона є продуктом її переробки, у зв'язку з чим, вартість її реалізації не може бути об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин, є помилковим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції також послався на те, що порядок обчислення об'єкта оподаткування був рекомендований ТОВ "Нафтоком ОІЛ" Сарненською МДІІІ у податковій консультації №529/15-51 від 17.01.2013 року.

Згідно з пунктом 52.2. статті 52 ПК України, податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до пункту 53.1 статті 53 ПК України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що перевірка була проведена за період із 01.10.2011 року по 31.12.2012 року, запит позивачем надіслано 19.12.2012 року, а консультація відповідачем надана 17.01.2013 року, тобто позивач не діяв на підставі цієї консультації. Окрім того, вищезазначена податкова консультація відповідача не містись посилань на те, що вартість реалізації щебня не підлягає оподаткуванню.

Суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, не дотримано судом першої інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що є підставою для скасування оскарженої постанови та прийняття нової про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" жовтня 2016 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області № від 31 березня 2014 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" вул. Леніна,22, кв.2,смт.Томашгород,Рокитнівський район, Рівненська область,34240

3- відповідачу/відповідачам: Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області вул.Широка,18,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34503

4-третій особі: - ,