Справа № 367/2262/15-а
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами без задоволення

29 грудня 2016 року № 367/2262/15-а

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1, від імені якого дії його законний представник (батько) ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_1 2008 р.н., із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 в адміністративній справі № 367/2262/15-а. Як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник послався на виникнення істотних для справи обставини, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду подану заяву.

У судове засідання з'явився представник Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації. Інші учасники судового процесу до суду не прибули, про підстави неприбуття суд не повідомили. В силу вимог ч. 2 ст. 252 КАСУ, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

Розгляд поданої заяви проведено на підставі ч.6 ст.128 КАСУ в порядку письмового провадження.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_2, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2016, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016, у задоволенні позову було відмовлено.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 245 КАСУ, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. З аналізу наведених норм слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.11.2010 у справі № К-45458/09, «істотність» обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

Отже, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

У ході розгляду поданої заяви судом з'ясовано, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник вважає встановленим факт знаходження Харківської області в період з 07.04.2014 по 14.09.2014 в зоні проведення АТО, про що свідчить наказ Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення». Про вказаний наказ законний представник позивачів ОСОБА_1 (2008 р.н.) та ОСОБА_1 (2006 р.н.) - ОСОБА_2 дізнався випадково 20.10.2016 при підготовці касаційної скарги та на момент розгляду справи і прийняття по ній рішення останнім про існування зазначеного наказу не було та не могло бути відомо.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зважає на таке:

в силу вимог ст. 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було зобов'язано Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Так, на виконання вимог п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінетом Міністрів України розпорядженням від 30.10.2014 № 1053-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Згідно з вказаним розпорядженням КМУ, м. Харків не віднесено до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Також не знайшла свого підтвердження і інформація щодо віднесення м. Харків до району проведення АТО і в наказі Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.

За змістом ч. 1 ст. 1 вказаного Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Частиною 2 ст. 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, станом до 21.05.2014 позивач ОСОБА_3 та її неповнолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_1 були зареєстровані та проживали на території м. Харкова. В свою чергу, суд звертає увагу, що м. Харків не відноситься до тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції. Крім того, органи державної влади на цій території здійснюють свої повноваження у повному обсязі.

З наведеного вбачається, що обставини визначені у ст. 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та які відповідно є підставою для видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, під час прийняття рішення, яке є предметом перегляду за заявою позивачів дійсно були відсутні.

Разом з цим, суд акцентує увагу, що, починаючи з 12.07.2014 та по теперішній час, позивач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у м. Буча Київської області, про що міститься відповідна відмітка у паспорті позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 6 ст. 71 КАСУ, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст. 253 КАСУ, суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

У разі залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення інші особи, які брали участь у справі, можуть вимагати компенсації особою, яка її подала, судових витрат, понесених ними під час провадження за нововиявленими обставинами. У зв'язку з тим, що представником відповідача не заявлено вимогу про компенсацію понесених відповідачем під час розгляду заяви про перегляд судових витрат, суд не присуджує на його користь такі витрати.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що обставини, зазначені позивачем в якості нововиявлених, не відповідають критеріям нововиявлених обставин, визначених у положеннях ч. 2 ст. 245 КАСУ. Відтак, суд залишає заяву ОСОБА_1, від імені якого дії його законний представник (батько) ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 в адміністративній справі № 367/2262/15-а за нововиявленими обставинами без задоволення.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 160, 165, 167, 252, 253 КАСУ, суд

у х в а л и в:

залишити без задоволення заяву ОСОБА_1, від імені якого дії його законний представник (батько) ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2016 в адміністративній справі № 367/2262/15-а за нововиявленими обставинами.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.