Справа № 295/15617/16-а
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шалота К.В., розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахуванням йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 86 % від грошового утримання працюючого судді; зобов'язати відповідача зарахувати роботу на посадах в органах прокуратури за період з 29.07.1985 року по 16.02.1993 рік до стажу роботи, який надає право на отримання щомісячного грошового утримання судді; зобов'язати відповідача перерахувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 90% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничним розміром, починаючи з 14 жовтня 2016 року.

В обгрунтування позовних вимог, зазначив, що до його стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем безпідставно не було враховано стаж роботи в органах прокуратури.

Відповідач в запереченнях на адміністративний позов просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції станом на день призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 14.10.2016 року) позивачу призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з розрахунку стажу на посаді судді, що становить 23 роки 7 місяців 28 днів. Статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачений виключний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді. Оскільки до вказаного переліку не відноситься робота на посадах прокурорів та слідчих, тому вважає, шо підстави для перерахунку позивачу довічного грошового утримання в розмірі 90 % відсутні.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до абзацу 4 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 року № 7 за результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав ухвалює законне рішення.

Судом встановлено, що з 14.12.2016 року позивач ОСОБА_1 отримує згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» довічне грошове утримання в розмірі 86% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

При призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання зараховано до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, період роботи на посаді судді з 17.02.1993 року по 13.10.2016 року, що становить 23 роки 7 місяців 27 днів.

Зі змісту розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Богунським районним судом м. Житомира 13.10.2016 року К-117, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 29.07.1985 року по 16.02.1993 року працював в органах прокуратури, а саме: з 29.07.1985 р. по 10.11.1985 р. стажером прокуратури Корольовського району м. Житомира, з 11.11.1985 по 28.07.1986 року стажером слідчого прокуратури Попільнянського району Житомирської обласної прокуратури, з 29.07.1986 по 20.06.1988 року слідчим прокуратури Попільнянського району Житомирської обласної прокуратури, з 21.06.1988 по 16.02.1993 року помічником Житомирського прокурора по нагляду за додержанням законів в ВТУ Житомирської обласної прокуратури.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 22.09.2016 року №1600-VIII, позивача було звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

Згідно наказу в.о. голови Богунського районного суду м. Житомира від 13.10.2016 року №79-К позивача ОСОБА_1 відраховано зі штату суду.

15 листопада 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про розяснення щодо розрахованого розміру грошового утримання.

Листом від 24 листопада 2016 р. №431/І-8 відповідач повідомив позивача, що йому призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати, виходячи із стажу роботи на посаді судді 23 роки 7 місяців 28 днів. Стаж роботи в органах прокуратури в стаж роботи для призначення грошового утримання не зараховано.

Зазначені дії відповідача суд вважає протиправними з наступних підстав.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Для визначення стажу роботи на посаді судді (який отримав статус судді до 30.07.2010 року) для отримання права на відставку та для отримання довічного грошового утримання слід керуватися пунктом 11 розділу XIII Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статтями 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон втратив чинність 30.07.2010 року; стаття 43 Закону України "Про статус суддів" втратила чинність 01.01.2011 року) та постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 03.09.2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів". При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Положеннями частини 1 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно зі ст. 141 ч.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 р.) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Суд враховує, що редакція частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року рішенням Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року визнано неконституційною.

Згідно п. 11 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції 7 липня 2010 р.) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності зазначеним вище Законом діяв Закон України «Про статус суддів». Згідно зі ст. 43 ч.4 вказаного Закону до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з п. 3-1 постанови Кабінету ОСОБА_2 України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, загальний стаж роботи, що дає позивачу як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 31 рік 02 місяці 15 днів, що підтверджується розрахунком Богунського районного суду м. Житомира та який є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України (постанова ППФУ № 3-1 від 25.01.2008 року) і не підлягає правовій рецензії зі сторони відповідача. Згідно наданих повноважень працівники відповідача мають право перевірити тільки достовірність зазначених даних підтверджуючими документами.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 Конституції України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

В рішеннях Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначено, що «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості.

Відповідно до пункту 8 частини 4 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста ст.47).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Даний факт підтверджується й міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, згідно з п. 54 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено також у «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 4 листопада 1950 року, ратифікованій Верховною ОСОБА_2 України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і ОСОБА_3 ООН.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки дії Житомирського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Житомирської області щодо не зарахування роботи на посадах в органах прокуратури за період з 29.07.1985 року по 16.02.1993 рік до стажу роботи, який надає право на отримання щомісячного грошового утримання судді суперечать Конституції України, рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 94 КАС України, у звязку з задоволенням позову суд присуджує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Керуючись вимогами статей 2, 6, 17-18, 19, 104, 105, 106, 162, 163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 86% від грошового утримання судді.

Зобовязати Житомирське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 роботу на посадах в органах прокуратури за період з 29.07.1985 року по 16.02.1993 рік до стажу роботи, який надає право на отримання щомісячного грошового утримання судді.

Зобовязати Житомирське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 90% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничним розміром, починаючи з 14.10.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Житомирського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К. В. Шалота