Справа № 760/852/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/852/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А
16 лютого 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Губської О.А.
суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.
за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив: визнати відмову Міністерства оборони України у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії неправомірною; зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду, належну йому на дату настання інвалідності III групи - 17.03.2014 згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (№2011-Х11 ВР від 20.12.1991 та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується висновками судово-медичного дослідження та відповідною довідкою від 12.12.2013, проте йому було протиправно відмовлено у виплаті такої допомоги.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем у справі Міністерством оборони України не приймалося рішення про відмову у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, відповідно, у межах спору ним не порушено прав позивача. Водночас, обласний військовий комісаріат не є відповідачем у справі і вимог до нього не заявлено.
В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою захистити порушене право ОСОБА_1 на призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Як на підставу для скасування судового рішення, апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції повинен був, з`ясувавши, що заява ОСОБА_1 не направлялася Донецьким ОВК на розгляд до Міністерства оборони України, замінити неналежну сторону відповідно до вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, проте суд не визначився із правовідносинами, що підлягали застосуванню при вирішенні даної справи, внаслідок чого прийняв незаконне рішення про відмову у задоволенні позову.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.
Вирішуючи спір, суд установив, що ОСОБА_2 перебував на військовій службі в Збройних силах України та приймав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 07.08.1983 по 26.04.1985.
15.03.2012 медико-соціальною експертною комісією позивачеві за результатами первинного огляду встановлена ІІІ група інвалідності з 24.02.2012. Причина інвалідності: поранення і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК №270273 (а.с. 45).
17.03.2014 за результатами повторного огляду, медико-соціальною експертною комісією позивачеві встановлена ІІІ група інвалідності, причина інвалідності: поранення і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зазначені обставини підтверджуються довідкою до акта огляду МСЕК №415736 (а.с. 15).
30.06.2015 ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу (а.с. 8).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.01.2016 №25 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги у зв`яжу із тим, що інвалідність йому встановлено пізніше ніж через 3 місяці після звільнення зі служби (а.с. 7).
Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, порядок розгляду та вирішення цього питання врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі за текстом Порядок № 975).
Згідно з другим абзацом п. 2 цієї Постанови допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Судом установлено, що вперше позивачеві встановлено ІІІ групу інвалідності 15.03.2012, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 270273 (а.с. 45), при цьому матеріалами справи підтверджується, що ІІІ група інвалідності установлена у зв`язку із пораненням та захворюванням, які пов`язані із виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
На момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, тобто станом на 15.03.2012, порядок виплати одноразової допомоги військовослужбовцям та її розмір були визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року N 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі за текстом - Порядок № 499).
Згідно з п. 3 Порядку № 499, особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
За правилами п. 7 Порядку № 499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Аналогічна процедура вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги передбачена і Порядком № 975.
Крім того, відповідно до підпункту 2.8.6 пункту 2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.02.2010 №61 (чинного станом на момент встановлення позивачу інвалідності), на обласні військові комісаріати покладаються обов`язки з оформлення та подання до Департаменту фінансів документів для виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, які визнані інвалідами в межах одного року з дня поранення, контузії, травми або каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, та членам сімей військовослужбовців, які загинули в період виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, а також одноразової грошової допомоги особам, звільненим з військової служби і визнаним інвалідами, та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) під час виконання обов`язків військової служби
Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.
Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.
Судом першої інстанції встановлено, що Донецький ОВК заяву позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги із доданими документами та висновком щодо можливості виплати цієї допомоги на адресу Міністерства оборони України не надсилав, відповідно Міністерство оборони України будь-якого рішення з цього питання не приймало.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог до Міністерства оборони України, оскільки при вирішенні спору встановлено, що зазначений відповідач прав позивача не порушував.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача з приводу того, що ОВК не наділений повноваженнями приймати рішення про надання або відмову у наданні одноразової грошової допомоги, оскільки як випливає із положень наведених нормативно-правових актів, виключною компетенцією з вирішення даного питання наділене саме Міністерство оборони України.
Більше того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15, згідно із яким право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Зазначений висновок Верховного Суду України є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, що передбачено ч. 1 ст. 244-2 КАС України.
У той же час, Донецький ОВК не є стороною (відповідачем) у даній справі, вимог до нього позивачем не заявлено.
З приводу доводів апелянта про необхідність заміни неналежної сторони відповідно до вимог статті 52 КАС, то колегія суддів звертає увагу, що на стадії апеляційного розгляду справи суд позбавлений процесуальної можливості здійснити заміну сторони (за винятком заміни сторони її правонаступником) або залучити Донецький ОВК у якості другого відповідача, оскільки в силу ч. 4 ст. 52 КАС України у такому разі розгляд адміністративної справи повинен розпочинатися спочатку.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Наразі скаржник у його апеляційній скарзі просить прийняти рішення, яким захистити порушене право ОСОБА_2 на призначення, нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Оскільки таких вимог позивачем до суду першої інстанції заявлено не було, суд апеляційної інстанції їх розглядати не може.
За наведених обставин, враховуючи, що у межах спірних правовідносин установлено, що Донецький ОВК заяву позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги із доданими документами та висновком щодо можливості виплати цієї допомоги на адресу Міністерства оборони України не надсилав, у свою чергу, Міністерство оборони України, яке є відповідачем у справі, будь-якого рішення з цього питання не приймало, а отже прав позивача у межах спірних відносин не порушувало, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому суд першої інстанції правильно зауважив, що позивач не позбавлений права на звернення до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.
На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 16 лютого 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.