Справа № 810/3611/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року м. Київ 810/3611/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Броварська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 72 500, 03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на 07.11.2016 за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 рахується борг в сумі 72 500,3 грн., який виник на підставі податкових повідомлень - рішень від 22.09.2015 № та № .

Також, позивачем зазначено, що сума грошового зобов'язання за вказаними податковими повідомленнями - рішеннями є узгодженою та підлягає погашенню в порядку чинного законодавства.

За наведених обставин та відповідно до вимог законодавства 18.12.2015 відповідачу було виставлено податкову вимогу форми «Ю» № 6784-23, яку позивач отримав 16.01.2016. Разом з цим, станом на 07.11.2016 відповідачем суму боргу, вказану у вимозі, самостійно не сплачено.

Враховуючи викладене, Броварська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області просить суд стягнути заборгованість в судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати суду письмові заперечення проти позову та докази в обґрунтування цих заперечень.

31.01.2017 до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що податкові повідомлення рішення від 22.09.2015 № та № були вручені не фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, а її чоловіку, який передав їй їх 02.10.2015.

Також, відповідач в свої запереченнях вказав, що він не використовув реєстратор розрахункових операцій, оскільки не реалізовував алкогольні та тютюнові вироби та надав пояснення ОСОБА_3 від 02.10.2015, в яких остання повідомляє, що без дозволу відповідача здійснювала в його магазині реалізацію алкогольних і тютюнових виробів та не повідомила відповідача про проведену перевірку.

Крім того, відповідач в своїх запереченнях зазначає, що оскаржував податкові повідомлення рішення від 22.09.2015 № та № в адміністративному порядку і не отримував на свою скаргу та заперечення відповідей, у зв'язку з чим, відповідач вважає, що його скарга та заперечення відповідно до пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України важаються задоволеними, а адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Також відповідач повідомив суд, що станом на момент розгляду справи у суді він не є приватним підприємцем.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 зареєстровано 17.02.2015 про що зроблено запис № 0017226.

18.02.2015, відповідача як платника податків взято на облік в Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

З наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що відповідач є приватним підприємцем, і станом на час прийнття рішення судом будь-які записи про припинення відповідача як суб'єкта підприємницької діяльньсті у ЄДРПОУ відсутні. Крім того, відповідачем до заперечень на позов також не надано суду доказів припинення своєї підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що представниками податкового органу 11.09.2015 було проведено фактичну перевірку торгового павільйону (що належить відповідачу) з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами вказаної перевірки податковим органом складено Акт перевірки від 11.09.2015 року № 1396/103621/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

На підставі висновків Акта перевірки, 22.09.2015 Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкові повідомлення - рішення № яким застосовано до відповідача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 4 500,3 грн. (а.с. 14) та № яким застосовано до відповідача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 68 000 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення отримані відповідачем 23.09.2015 особисто, що підтверджується корінцем Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 15).

Не погоджуючись з висновками відповідача та прийнятими рішеннями, відповідач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Так, з наданих відповідачем документів, судом встановлено, що відповідачем були подані заперечення від 02.10.2015 № 1 на проведення фактичної перевірки до Голови ДФС.

Вказані заперечення були розглянуті ДФС України та надано на них відповідь від 02.11.2015 № 10198/Р/99-99-21-06-14, відповідно до якої ДФС України, повідомила відповідача, що перевірка проведена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Також, відповідачем до заперечень на позовну заяву додано первинну скаргу, яка адресована ГУ ДФС у Київській області на яку, як стверджує відповідач, він не отримав відповіді.

В той же час, суд зазначає, що на вказаній скарзі не має жодних штампів, які б свідчили, що дана скарга отримана адресатом, а також відповідачем не додано жодних доказів надіслання даної скарги засобами поштового зв'язку, у зв'язку з чим у суду відсутні докази на підставі, яких можна дійти висновку, що дана скарга важається задоволеною, а податкові повідомлення - рішення відкликаними в порядку пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, як це стверджує відповідач.

Крім того, суд звертає увагу, що предметом даного спору є стягнення узгодженого податкового боргу, а не питання правомірності дій податкового органу під час розгляду первинної скарги відповідача. Отже, якщо відповідач вважає, що його права є порушеними він не позбавлений права звернутись до суду за їх захистом.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового Кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Підпунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Оскільки у відповідача був наявний узгоджений податковий борг, податковим органом у відповідності до частини 1 статті 59 Податкового Кодексу України було виставлено відповідачу податкову вимогу від 18.12.2015 форми «Ф» № 6784-23 на суму 72 500,30 грн. (а.с. 16).

Вказана податкова вимога отримана уповноваженою особою відповідача 16.01.2016, що підтверджується підписом вказаної особи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, що міститься в справі (зворотня сторона а.с. 24).

Проте, станом на час розгляду справи борг відповідачем не сплачено.

Крім того, відповідачем не було надано суду доказів, що вказані податкові повідомлення - рішення та податкова вимога оскаржені в судовому порядку, якщо відповідач не погоджується з ними.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності та взаємозв'язку, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про сплату заявленого боргу або спростували його існування, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторонни - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Згідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, який не поніс витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до статті 67 Конституції України, підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, статті 57, статті 59, Податкового кодексу України та керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) до Державного бюджету України податковий борг у розмірі 72 500 (сімдесят дві тисячі п'ятсот ) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.