Справа № 826/2980/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2980/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає наявними підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді старшого державного виконавця за період з 07 квітня 2015 року по 25 листопада 2016 року в розмірі 70728,99 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року № К/800/1097/16 попередні судові рішення у справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року у справі № 826/17563/14 за позовом ОСОБА_2 до голови Державної виконавчої служби України та Державної виконавчої служби України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року № К/800/13543/15, визнано протиправним та скасовано наказ Державної виконавчої служби України від 10 листопада 2014 року № 675/к «Про звільнення ОСОБА_2.», поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з 19 грудня 2014 року та стягнено на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року у справі № 826/17563/14 допущено до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Оскільки рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на роботі не виконано, позивач вважає, що з Міністерства юстиції України належить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення про суду поновлення на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України.

Відмовляючи в задоволенні даного адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегією суддів встановлено, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року, 13 січня 2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 826/17563/14 (а.с. 19-20).

21 січня 2015 року позивач звернувся до Державної виконавчої служби України з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання даного виконавчого листа (а.с. 16).

Однак, рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на роботі не виконано, позивач вважає, що вказана сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі підлягає стягненню на його користь в судовому порядку.

Даючи правову оцінку обставинам даної справи, колегія суддів зазначає про наступне.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Правова позиція по даному питанню викладена в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року № 21-63а15.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 34 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до частини сьомої ст. 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його оголошення на судовому засіданні.

Станом на момент розгляду справи, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року, що допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, всупереч вимогам Кодексу законів про працю України та Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не виконана.

При цьому колегія суддів бере до уваги ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року (справа К/800/1097/16) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року в справі № 826/16659/15, якою вирішено аналогічний адміністративний позов позивача за період, що передує спірному періоду.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» передбачено ліквідацію Державної виконавчої служби України та затверджено головою комісії з ліквідації Державної виконавчої служби заступника Голови зазначеної Служби Коцюбинського П.С.

Пунктом 2 даної постанови встановлено, що Міністерство юстиції України є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Таким чином, діяльність Державної виконавчої служби України припиняється з 06.04.2015 року, а тому з цього часу відповідальність за виконання судового рішення покладається на Міністерство юстиції України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач - ОСОБА_3 - має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, з 07.04.2015 року по 25.11.2016 року (415 робочих днів).

Згідно довідки ДВС України від 23.01.2015 року № 5.1-09/5.1/35 середньоденна заробітна плата позивача становить 172 грн. 09 коп.

Таким чином, колегія суддів вважає наявними підстави для стягнення з Міністерства юстиції України середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в розмірі 70728 (сімдесят тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 99 коп. (172,09*415).

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задовольнити.

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі з 07 квітня 2015 року по 25 листопада 2016 року в розмірі 70728 (сімдесят тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 99 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 13.02.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.