Справа № 760/21279/16-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/92/17
В справі № 760/2179/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Бугайчука О.Р.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Корженецького Б.М. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2016 року.

Посилається в позові на те, що постановою відповідача від 06 жовтня 2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме, як зазначено в постанові, що він здійснив зупинку, стоянку на смузі для руху громадського транспортного засобу та ближче 10 метрів від перехрестя, що є порушенням п. 15.9 та 17.1 ПДР.

Вважає дану постанову незаконною з наступних підстав.

Так, 06 жовтня 2016 року, керуючи транспортним засобом, здійснював рух по вул. Німецькій в напрямку перетину вул. Великої Васильківської.

Висадивши пасажира біля метро «Палац Україна», продовжив рух по вул. Німецькій, повернув та виїхав на дорогу зі смугою для руху громадського транспортного засобу з правової сторони вулиці, що відокремлена лінією дорожньої розмітки. Після здійснення повороту його рух було зупинено працівниками поліції, які повідомили йому, що він здійснює рух і стоянку в смузі для громадського транспортного засобу. Після пояснення своїх дій працівники поліції відмовилися неналежним чином виконати свої посадові обов'язки, які знайшли своє відображення в тому, що останні не надати інформацію стосовно своїх даних, не захотіли з'ясовувати обставин справи та зафіксувати його заперечення, як водія, з обставинами справи та без пояснення причин поїхали з місця події.

Крім того, зазначив, що йому не було вручено жодного документа, який би свідчив про подію, що мала місце 06 жовтня 2016 року.

У зв'язку з цим він звернувся до УПП для отримання інформації, але будь-яка інформація з приводу цієї події там була відсутня.

13 жовтня 2016 на адресу УПП ним була направлено скарга на дії поліцейських.

З відповіді УПП від 10 листопада 2016 року його повідомлено про наявність постанови про адміністративне правопорушення ПС2 №553871 від 06 жовтня 2016 року, якою його притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

17 листопада 2016 року ним було отримано копію вищезазначеної постанови.

Вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить її скасувати, посилаючись на те, що не порушував п. п. 15.9 та не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив, заяви про відкладення розгляду справи не подав.

Виходячи з цього, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 цього Кодексу, покладено на орган Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 283 КпАП України постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- посаду, найменування підрозділу внутрішніх справ, прізвище, ім'я та по-батькові посадової особи, яка виносить постанову;

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

- розмір штрафу та порядок його сплати;

-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Такі ж вимоги до форми та змісту постанови про адміністративне правопорушення передбачені і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Корженецьким Б.М. відносно позивача винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою на нього накладено штраф в розмірі 510 грн. 00 коп.

/а.с.16 /

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно з п.п. 5.11 глави 33 Правил дорожнього руху до інформаційно-вказівних знаків віднесено знак «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів». Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів.

Частиною 3 ст. 122 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач здійснював рух по вул. Німецькій в напрямку перетину вул. Великої Васильківської.

Після висадки пасажира продовжив рух по вул. Німецькій, повернув та виїхав на дорогу зі смугою для руху громадського транспортного засобу з правової сторони вулиці, що відокремлена лінією дорожньої розмітки.

Зазначив при цьому, що для виїзду в ліву сторону з прилеглої вул. Німецької неможливо без перетину смуги для руху громадського транспортного засобу, в підтвердження чого надав суду фотокартки локації вулиці.

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в розумінні ст. 251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є доказами. Однак жодної оцінки вказаного доказу відповідачем у постанові надано не було.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Представник позивача суду пояснив, що місце винесення постанови щодо позивача невідоме, вони змушені були розшукувати та отримувати копію даної постанови в Управлінні ПП.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїм правом надати суду заперечення проти вимог позивача.

Виходячи з викладеного вище, вимог, викладених у ст.71 КАС України, обов»язку відповідача, як суб»єкта владних повноважень, доказати правомірність своїх дій та прийнятого рішення, неявку відповідача в судове засідання та ненадання ним доказів в обгрунтування правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 122, 251, 268, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 4, 7, 17, 71, 94, 158, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Корженецького Б.М. в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 553871 від 06 жовтня 2016 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя