Справа № 814/1979/16
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

10 січня 2017 року Справа № 814/1979/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Транс Груп" до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.05.2013 р. № і № , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративні справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Транс Груп" до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.05.2013 р. № і № .

Свої позовні вимоги товариство з обмеженою відповідальністю "Ніка Транс Груп" обґрунтувало тим, що станом на момент здійснення господарських операцій ТОВ "Саноіл Торг" та ТОВ "Форсаж 2011" були діючими підприємствами і платниками ПДВ. Позивачем до перевірки надані всі первинні документи, але посадові особи відповідача протиправно не врахували та не дослідили первинні документи, що в сукупності з невірним застосуванням норм податкового законодавства призвело до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що перевіркою встановлено факт надання товариству з обмеженою відповідальністю "Ніка Транс Груп" товариством з обмеженою відповідальністю "Саноіл Торг" та товариством з обмеженою відповідальністю "Форсаж 2011" первинних бухгалтерських документів та податкових накладних без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку з чим дії позивача призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Представники сторін в судовому засіданні заявили клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі пункту 10 частини 1 статті 3, частини 6 статті 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в квітні 2013 р. посадовими особами державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби на підставі вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, згідно наказу від 11.04.2013 р. № 500 та направлень на проведення перевірки від 11.04.2013 р., проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Транс Груп" за період з 01.01.2010 р. по 01.04.2013 р. з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ "Саноіл Торг" та з контрагентами-постачальниками товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому реалізовувались на ТОВ "Саноіл Торг".

За результатами перевірки складено акт від 26.04.2013 р. № 1313/22-200/36622412, в якому встановлено наступні порушення:

- п. 134.1 ст. 134, п. 138.1, 138.2, 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за І квартал 2012 р. в сумі 114006 грн.;

- п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ всього в сумі 108576 грн., у тому числі за січень 2012 р. у сумі 66234 грн., за лютий 2012 р. у сумі 42342 грн.

Відповідач дійшов висновку, що правочини, укладені позивачем та його контрагентами, є такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків та мають ознаки безтоварних операцій. В акті перевірки відповідач посилається на акт ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 26.04.2013 р. № 987/22-100/37698409 "Про неможливість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Форсаж 2011", згідно якого зазначене Товариство відсутнє за юридичною адресою, в нього відсутні основні засоби, а відносно посадових осіб порушено кримінальне провадження.

На підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 20.05.2013 р. № про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 162864,00 грн., з яких 108576 грн. - за основним платежем та 54288 грн. - за штрафними санкціями та № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 171009 грн., з яких 114006 грн. - за основним платежем та 57003 грн. - за штрафними санкціями.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 20.05.2013 р. № та № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА ТРАНС ГРУП" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області було задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області було залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.09.2016 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області задоволено частково, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року по справі 814/2450/13-а скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи (ч. 5 ст. 227 КАС України).

Суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий судовий розгляд для перевірки належним чином доводів сторін щодо фактичної поставки позивачу від ТОВ «Форсаж 2011» послуг за договором від 04.01.2012 № 1/12-Э; встановлення підстав для призначення перевірки.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

За приписами пп. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною ( п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У п. 198.6 наведеної норми визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами п. 138.1. ст. 138 ПК України витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності та інших витрат.

Згідно п. п. 138.1.1. п. 138.1, п. 138.6 наведеної статті витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати. Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

У пункті 138.2. ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п. 138.4. та п. 138.5. ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку, з урахуванням того, що датою здійснення витрат, нарахованих платником податку у вигляді сум податків та зборів, вважається останній день звітного податкового періоду, за який проводиться нарахування податкового зобов'язання з податку та збору.

За приписами п. 139.1.9. ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З огляду на викладене вище, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2011 р. між позивачем та ТОВ "Саноіл Торг" укладено договір доручення, згідно якого ТОВ "Ніка Транс Груп взяло на себе обов'язки по організації транспортно-експедиційного обслуговування перевезень зовнішньо-торгівельних та транзитних вантажів довірителя чи направлених довірителем на адресу покупця (продавця), на території України, країн СНД та інших країн.

Додатковою угодою від 21.09.2011 р. позивач прийняв на себе зобов'язання по наданню послуг з організації транспортно-експедиційного обслуговування процесу прийому імпортного вантажу - меляси бурякової наливом на терміналі ТОВ "Евері" м. Миколаєва.

Крім того, між цими ж суб'єктами господарювання 14.10.2011 р. укладено договір № 18/10-22 на виконання послуг по декларуванню та митному оформленню предметів, що переміщуються через митну територію України.

З метою виконання взятих на себе зобов'язань ТОВ "Ніка Транс Груп" 04.01.2012 р. уклало договір про надання послуг з ТОВ "Форсаж 2011", за умовами якого останнє зобов'язалось надати замовнику (позивачеві) послуги (роботи) з відвантаження, навантаження, контролю по доставці вантажу на місце призначення, супроводження вантажу, а також з оформлення вантажосупровідних документів.

Обґрунтовуючи висновок про заниження позивачем податку на прибуток та ПДВ, відповідач виходив з нереальності господарських операцій позивача саме з цим контрагентом, посилаючись на Акт ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС № 987/22-100/37698409 від 26.04.2013 р. "Про неможливість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Форсаж 2011" через відсутність останнього за місцем реєстрації.

Проте суд зазначає, що чинне податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит з фактичним знаходженням підприємства-постачальника за юридичною адресою. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством, зокрема, перевіряти наявність постачальника за місцем реєстрації.

Судом досліджені первинні бухгалтерські документи, встановлено факт придбання послуг позивачем у ТОВ "Форсаж 2011" та, відповідно, надання цих послуг ТОВ "Саноіл Торг", зокрема, договори, податкові накладні, банківські розрахунки, вантажно митні декларації та акти виконаних робіт. Надані позивачем відповідні первинні бухгалтерські документи складені з дотриманням вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Також судом встановлено, що на дату здійснення спірних господарських операцій зазначений контрагент позивача був зареєстрованим як платник ПДВ, його установчі документи не були визнані недійсними.

Таким чином, наданими позивачем первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується факт того, що спірні правочини набули реального настання тих правових наслідків, на настання яких були спрямовані, а тому висновок податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства є безпідставним.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, перевірка позивача була проведена на виконання постанови слідчого про призначення позапланової документальної перевірки від 08.04.2013 р. на підставі пп. 78.1.1 1 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності постанови суду (ухвалу суду) про призначення перевірки або постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

Згідно з п. 86.9 ст. 86 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Разом з тим відповідно до положень абзацу першого пункту 58.4 статті 58 ПК України, у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Отже, аналіз вказаних норм свідчить про те, що матеріали документальної позапланової виїзної перевірки, проведеної на підставі постанови слідчого, можуть бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення лише після винесення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили, або винесення рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2014 року та від 27 січня 2015 року, який в силу абз.2 ч.1 ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Під час нового розгляду справи суд ухвалою від 01.11.2016 р. витребував у відповідача інформацію про результати досудового розслідування, порушеного відносно посадових осіб ТОВ "Ніка Транс Груп".

Відповідач надав інформацію, що станом на 21.11.2016 р. кримінальні провадження відносно посадових осіб ТОВ "Ніка Транс Груп" в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Миколаївській області не перебувають. Кримінальне провадження № 0000034 від 15.01.2013 р. щодо пособництва невстановленими особами іншим суб'єктам господарської діяльності в ухиленні від сплати податків шляхом використання підприємств ПП "Тоеріс", ТОВ "Форсаж 2011", ТОВ "Саноіл Торг" та ТОВ "Инфинити" (умисне ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах) закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що кримінальне провадження відносно посадових осіб ТОВ "Ніка Транс Груп" не відкривалось, кримінальне провадження № 0000034 від 15.01.2013 р. щодо посадових осіб контрагентів позивача ПП "Тоеріс", ТОВ "Форсаж 2011", ТОВ "Саноіл Торг" та ТОВ "Инфинити" було закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, тобто за реабілітуючими підставами, результати проведеної перевірки не могли бути використані для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Якщо контролюючий орган вважає, що товариство вчинило податкове правопорушення, не пов'язане з розслідуванням кримінальної справи, він не позбавлений права провести іншу перевірку і за її результатами прийняти відповідне податкове повідомлення рішення.

Доводи апеляційної скарги про нереальність господарської операції між позивачем та ПП "Тоеріс", ТОВ "Форсаж 2011", ТОВ "Саноіл Торг" та ТОВ "Инфинити", суперечать цілям, проведення перевірки, а також нормам податкового законодавства, яке діяло на той період часу.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

В свою чергу позивач довів протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 20.05.2013 р. № і № .

Підставами для скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Суд також враховує встановлений ст. 3 Конституції України, ст. 7 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних рішень діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, та без дотримання принципу верховенства права.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 7-9, 14, 70-72, 79, 86,128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Транс Груп" до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.05.2013 р. № і № - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби від 20.05.2013 р. № і № .

Судові витрати в сумі 2294 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто чотири гривні) стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка Транс Груп" за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.В. Лебедєва