Справа № 346/6771/16-а
Суддя: Васильковський В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/6771/16-а
Провадження № 2-а/346/38/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: судді - Васильковського В.В.

секретаря Максимюк М.А.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гушулей М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського об»єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка, підтримуючи заявлені вимоги в судовому засіданні, посилається на те, що з 23.04.2013 року їй призначено пенсію по інвалідності як державному службовцю у розмірі 80% заробітної плати з врахуванням стажу роботи на посадах державного службовця 18 років 10 місців. Вона звернулась із заявою до відповідача про здійснення перерахунку призначеної їй пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів згідно постанови КМУ від 06.04.2016 р. № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році». Відповідач відмовив їй у перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», тому, починаючи з 01.06.2015 р., раніше призначені пенсії відповідно до вказаного закону не перераховуються. Вважає, що дії відповідача є неправомірними, відмова у перерахунку пенсії прийнята у порушення Конституції та законів України, зокрема ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), оскільки необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії, і при цьому такий перерахунок пенсії має здійснюватися, виходячи із норм законодавства, які діяли на момент призначення пенсії.

В зв"язку з наведеним просить поновити строк для звернення до суду, визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати призначеної їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу» та зобов'язати відповідача провести з 01.05.2016 року перерахунок та виплачувати їй пенсію в розмірі 80% від заробітку працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, з врахуванням окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років на державнй службі, зазначених в листі № 240/Я-15 від 09.12.2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що у задоволенні заяви позивачки про перерахунок пенсії відмовлено правомірно, оскільки п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про державну службу», який набрав чинності 10.12.2015 р., скасовано ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. Крім того, постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій», яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про державну службу». Більше того, п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» встановлено, що з 01 червня 2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу», тобто з 01.06.2015 р. пенсії з урахуванням вищезазначених законів не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

На час призначення позивачу пенсії за віком як державному службовцю діяли норми Закону України № 3723-ІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу»; приписами ст.37-1 цього Закону було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до п.4 постанови КМ України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003р. № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії норми наведених нормативно-правових актів зазнали змін.

Зокрема, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» та ін.

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» визнано такими, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Також ст.90 цього Закону передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» виключено п.4 постанови КМ України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім'ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії законодавцем скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та установлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Нормами останнього передбачені випадки проведення перерахунку призначених пенсій.

Також позивачем не доведено, що зміна законодавцем умов пенсійного забезпечення державних службовців призвела до зменшення розміру її пенсії або до звуження її права на пенсійне забезпечення.

За наведених умов правові підстави для застосування пенсійним органом у розглядуваному випадку приписів ст.37-1 Закону України № 3723-ІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу, є відсутніми.

Окрім цього, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України та Верховного Суду України розуміння сутності гарантій, недопущення звуження змісту та обсягу прав громадян на пенсійне забезпечення, слід підкреслити, що правовідносини по пенсійному забезпеченню (у розгляду випадку - щодо перерахунку пенсії) виникають не в момент звернення за перерахунком пенсії, а в момент виникнення права на проведення такого перерахунку.

Оскільки з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», тому на момент підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям у позивача не виникло право на перерахунок призначеної їй пенсії.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

керуючись ст.ст. 11, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Коломийського об»єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії- відмовити.

Постанова суду може бути оскаржено до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У випадку не подання апеляційної скарги, постанова суду набирає чинності після закінчення строків апеляційного оскарження.

Суддя Васильковський В. В.