Справа № 809/1894/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. № 809/1894/16

12 год. 00 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача Костишина В.В.,

представників відповідача Кушніра О.В., Шмойлової Л.С.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення, вимоги про сплату боргу та припису,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 року Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення, вимоги про сплату боргу та припису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про застосування фінансових санкцій, вимога про сплату боргу та припис є протиправними, а тому підлягають до скасування.

Ухвалою суду від 17.01.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Суду пояснили, що в результаті проведення позапланової перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування за 2003, 2004, 2005 роки, пенсійним органом виявлено заниження страхових внесків, нарахованих у травні 2014 року на заробітну плату ОСОБА_4, та факт неподання індивідуальних відомостей про застраховану особу. Вказали, що у зв'язку з цим, за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно необчислених та несплачених страхових внесків відповідачем, на їх думку, правомірно накладено на позивача штраф в розмірі 5% зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми, сформована відповідна вимога про сплату боргу та зобов'зано усунути порушення чинного законодавства. Просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 зазначив, що питання подання позивачем до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську коригуючої звітності щодо відомостей про застраховану особу ОСОБА_4 уже було предметом неодноразових судових розглядів і з цього приводу постановлено судові рішення, які набрали законної сили. Окремо вказав на неправомірність доводів позивача щодо його перебування у трудових відносинах з Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації та проходження публічної служби в управлінні капітального будівництва Івано-Франківської ОДА, правонаступником якого є Івано-Франківська ОДА. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.09.2013 по справі №2а-3465/11 07.05.2014 року ОСОБА_4 позивачем виплачена заробітна плата за період вимушеного прогулу з 01.05.2003 року по 01.08.2005 року в сумі 26 823 грн.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську проведена позапланова перевірка Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації щодо дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування за 2003, 2004, 2005 роки. За результатами вищевказаної перевірки пенсійним органом складено акт за №618 від 09.12.2016 року, згідно якого встановлено заниження страхових внесків, нарахованих у травні 2014 року на заробітну плату ОСОБА_4 за період вимушеного прогулу з 01.05.2003 року по 01.08.2005 року, та неподання індивідуальних відомостей про застраховану особу за вищевказаний період (а.с. 11-18).

На підставі даного акту 13.12.2016 року відповідачем видано припис за №657 про усунення порушень вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування щодо достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, та сформовано вимогу від 14.12.2016 року за №1230 про сплату недоїмки зі страхових внесків в загальній сумі 9 584,66 грн. (а.с. 19-21).

Водночас 14.12.2016 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно необчислених та несплачених страхових внесків за №40, яким до позивача застосовано фінансові санкції в загальному розмірі 14 856,22 грн. (а.с.22).

За наслідками судового розгляду суд погоджується з правомірністю винесення вищевказаних вимоги, припису та рішення виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, в першу чергу регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон), яким визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ст. 5 Закону).

Вищевказаним Законом встановлено, що страхові внески, які перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Оскільки, як слідує з пояснень сторін та третьої особи, позивачем третій особі згідно судового рішення виплачена саме заробітна плата, по відношенню до останнього Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації є роботодавцем в змісті ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому з наведених мотивів суд відхиляє як безпідставний довід позивача про відсутність у вищезгаданий період трудових відносин ОСОБА_4 з Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації.

Згідно ч.6 ст.23 Закону відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-10, 12-15, 18 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу. Відомості про застрахованих осіб, зазначених у пунктах 3 і 4 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду безпосередньо цими особами, про осіб, зазначених у пункті 11 статті 11 цього Закону, - Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про осіб, які підлягали загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття та отримували допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, - Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Форми документів, порядок та строки їх подання встановлюються правлінням Пенсійного фонду.

Однак незважаючи на факт виплати Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації ОСОБА_4 заробітної плати за період з 14.01.2003 по 01.08.2005 до органів пенсійного фонду індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_4 за вищевказаний період подано не було, та страхові внески залашились несплачені.

Дані обставини відповідно до ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягають як такі, що визнаються сторонами і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Водночас як встановлено судом на заробітну плату, виплачену ОСОБА_4 за період з 14.01.2003 по 01.08.2005, нараховано та утримано відповідно 9 737,03 грн. та 1 636,25 грн. єдиного внеску. Вказані суми єдиного внеску 06.05.2014 року перераховано до ДПІ в м. Івано-Франківську.

Відповідно до абз.6 ч.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Проаналізувавши зміст вищевказаної норми суд дійшов до переконання, що так як позивачем сплачено заборгованість за період з 14.01.2003 по 01.08.2005, а не поточну заробітню плату, то єдиний внесок слід було сплатити до бюджету Пенсійного фонду України, а не ДПІ в м. Івано-Франківську, так як адміністрування відповідних платежів за період до 01.01.2011 року чинним законодавством України покладено на органи ПФУ.

Таким чином обставина щодо неналежної сплати Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації страхових внесків повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно з ч.3 ст.20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 10 ст.20 Закону якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.4 ч.9 ст.106 Закону за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно необчислених та несплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Отже, штрафні санкції в загальному розмірі 14 856,22 грн. до позивача застосовані правомірно, на підставі та у розмірі, визначеному чиним законодавством України ((8 581,38 грн. х 5% х 31) + (1 003,28 грн. х 5% х 31) = 14 856,22 грн.).

Таким чином, висновки акту перевірки підтверджуються матеріалами справи, не спростовані в судовому засіданні, а тому оскаржувані рішення управління Пенсійного фонду України у м. Івано-Франківську є правомірними та підставними.

Враховуючи наведене позовні вимоги до задоволення не підлягають.

На підставі абз.6 ч.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ч.ч.3, 10 ст.20 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовлено

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 13.02.2017 року.