Справа № 822/2614/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2614/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріВарченко В.В.
за участі: представника позивача представника відповідачаКостюковича Д.К. Федючка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 с. Вербка Кам'янець-Подільського району Хмельницької області до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області за формою «Ф» від 27 червня 2016 року № 177987-13 на суму 15345,58 грн., від 27 червня 2016 року № 177988-13 на суму 16883,92 грн., від 27 червня 2016 року № 177990-13 на суму 55683,31 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач вручив позивачу податкові повідомлення-рішення якими визначив суми податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними і такими, що підлягають скасуванню, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 до Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Всі належні позивачу на праві власності будівлі є виключно промисловими будівлями і входять до цілісного майнового комплексу м'ясопереробної промисловості.

Визначальною умовою для оподаткування нерухомого майна є саме будівельно-технічне цільове призначення відповідних будівель, а не статус власника таких будівель, а саме: фізична чи юридична особа.

Таким чином належні позивачу будівлі не є об'єктом оподаткування в силу імперативних приписів Закону і податок на нерухоме майно на них не повинен нараховуватися.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Позивач в судове засідання не прибув повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення суду відповідно до змісту позовної заяви та додаткових письмових обґрунтувань адміністративного позову, доданих до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши суду, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог статті 266 ПК України. Пояснення представника відповідача відповідають змісту письмових заперечень, які приєднані до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що податкові повідомлення-рішення є правомірними, тому скасуванню не підлягають.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що Законом України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015 року, статті 265, 266 ПК України викладено в нових редакціях.

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України (в редакції статті яка діяла протягом 2015 року), ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 33 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України встановлено, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені пунктом 266.5.1. пункту 265.5 статті 265 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для об'єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Відповідно до підпунктів 12.3.1-12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Рішенням 39 сесії Гуменецької сільської ради Кам'янець-Подільського району № 4 від 26 січня 2015 року затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідач встановив, що фізична особа-ОСОБА_5., є власником комплексу нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 а саме:

-нежитлове приміщення будівлі виробничого цеху загальною площею 4503,7 кв. м;

-нежитлове приміщення прохідна загальною площею 11,2 кв. м;

-нежитлове приміщення будівля водокачки загальною площею 10,7 кв. м;

-нежитлове приміщення будівля трансформаторної загальною площею 46,1 кв. м.

Такі обставини крім пояснень сторін підтверджуються копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.05.2008 року, та від 16.01.2009 року, приєднаними до матеріалів справи.

Згідно частини 2 підпункту 266.7.1, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

В зв'язку з тим, що нежитлове нерухоме майно яке належить позивачу на праві власності є об'єктом оподаткування за змістом статті 266 Податкового кодексу України, відповідно фізична особа-ОСОБА_5., є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, тому контролюючий орган самостійно визначив суму грошових зобов'язань за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та надіслав позивачу податкові повідомлення-рішення якими визначив йому податкові зобов'язання за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, а саме:

-№ 177987-13 від 27.06.2016 року, яким визначив позивачу податкове зобов'язання за 2015 рік за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 15345,58 грн.,

-№ 177988-13 від 27.06.2016 року, яким визначив позивачу податкове зобов'язання за 2015 рік за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 16883,92 грн.,

-№ 177990-13 від 27.06.2016 року, яким визначив позивачу податкове зобов'язання за 2015 рік за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 55683,31 грн.

Враховуючи наведене суд робить висновок про те, що прийняті податкові повідомлення-рішення повністю відповідають вимогам ПК України, оскільки при розгляді справи судом не встановлені правові підстави для того щоб визнати їх протиправними та скасувати.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги пояснення представника позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту є) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Промислове підприємство-це підприємство, що виробляє промислову продукцію у визначених обсягах згідно з заданою технологією.

Термін «промислове підприємство» охоплює всі підприємства, які належать до таких галузей економічної діяльності: добувна промисловість, переробна промисловість, будівництво, електроенергія, газ, водопостачання і санітарне обслуговування, транспорт, склади і служби зв'язку (ст. 1 Конвенції про допомогу у випадках виробничого травматизму від 08.07.64 р. № 121).

З метою застосування норм підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при визначенні промислових підприємств необхідно дотримуватись вимог Національного класифікатора України Д К 009:2010 та Державного класифікатора будівель та споруд Д К 018-2000.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою Д К 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва-це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар'єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Тобто в цілях застосування норм підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України промисловими вважаються підприємства, які відповідно до Д К 009:2010 належать до вищезазначених секцій.

Крім цього, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з Д К 018-2000.

Суд погоджується з поясненнями представника позивача в частині того, що нежитлове нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності відноситься до промислових будівель які входять до комплексу м'ясопереробної промисловості, враховуючи наявність актів обстеження технічного стану майна, копії яких додані до матеріалів справи.

Із змісту пункту є) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України ПК України вбачається, що для застосування вказаної норми Кодексу при вирішенні питання про здійснення оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, необхідні дві обов'язкові ознаки однієї обставини, визначені законодавцем:

-нерухоме майно повинно відноситися до будівель промисловості;

-будівлі промисловості повинні належати промисловим підприємствам.

Будівлі промисловості належать фізичній особі-ОСОБА_5, а не промисловому підприємству, в зв'язку з чим такі будівлі є об'єктом оподаткування.

Виключення будь-якої із вказаних ознак із обставини за якої нерухоме майно не є об'єктом оподаткування, або надання пріоритету одній із ознак над іншою як це пропонує позивач недопустиме і призводить до помилкових висновків про наявність чи відсутність об'єкта оподаткування при оподаткуванні податком на нерухоме майно відмінним від земельної ділянки.

Враховуючи наведене суд вважає, що відсутні правові підстави для того щоб визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 177987-13 від 27.06.2016 року, яким відповідач визначив позивачу податкове зобов'язання за 2015 рік за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 15345,58 грн., № 177988-13 від 27.06.2016 року, яким відповідач визначив позивачу податкове зобов'язання за 2015 рік за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 16883,92 грн., та № 177990-13 від 27.06.2016 року, яким відповідач визначив позивачу податкове зобов'язання за 2015 рік за платежем-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 55683,31 грн.

Аналізуючи все в сукупності суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та недоведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому у його необхідно задоволені необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 10, 12, 20, 41, 54, 58, 265, 266 ПК України, ст.ст. 9, 11, 72, 86, 157, 159 - 163, 167, 244-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 15.02.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2017 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський