Справа № 2а/2570/5394/2011
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29.11.2011 Справа № 2а/2570/5394/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бородавкіної С.В.

при секретарі - Прокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Прилуцький завод "Білкозин" до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень ,-

В С Т А Н О В И В :

25.10.2011 року позивач звернувся з позовом до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області і просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області від 21 вересня 2011 року №/779, №/780. Свої позовні вимоги мотивують тим, що викладені в акті перевірки порушення вчинені ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" не відповідають дійсності та спростовуються первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, що підтверджують реальне отримання придбаного товару власним автотранспортом ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" на протязі 2007-2009 р.р. та реальне використання підприємством бікарбонату натрія у власній господарській діяльності під час виробництва білкової ковбасної оболонки. Таким чином, висновки податкової інспекції про наявність ознак нікчемності правочину в укладених правочинах підприємства з ПП "Флоратекс" зроблені на підставі невірного тлумачення норм матеріального права.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі та пояснили, що згідно технічних умов ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" натрій двууглекислий або натрій гідрокарбонат являється матеріалом, що використовується у виробництві оболонки штучної колагенової, в технологічній інструкції він прописаний як обовязковий матеріал для технології, що приймає безпосередньо участь у приготуванні суміші для процесу дублення. Згідно бухгалтерської звітності, натрій двууглекислий (бікарбонат натрію) придбавався у кількості, що необхідна для виготовлення запланованого обєму продукції лише у ПП "Флоратекс" та списувався на технологічні потреби згідно норм витрат, що розроблені згідно ТУ та затверджені на підприємстві, що ставить під сумнів висновки податкової про те, що товар взагалі не придбавався. При цьому, в 2009 році підприємством випущено 117,5 млн. пог. метрів штучної колагенової оболонки. Обєм виробництва основних видів промислової продукції 2009 року в діючих цінах склав 78,7 млн.грн. Технологічний процес виробництва включає застосування натрію двууглекислого (бікарбонату натрію), що прописано в ТУ на оболонку штучну колагенову з посиланням на ГОСТ 2156-76 та в описі технологічного циклу в технологічній інструкції. За період з 01.12.2008 р. по 31.01.2010 р. біокарбант натрія в загальній кількості 31013,0 кг на суму 127694,20 грн. був використаний у виробничому процесі для виготовлення запланованого обєму продукції згідно діючих на підприємстві норм списання.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали та зазначили, що в ході перевірки було встановлено, що ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" мав відносини з ПП "Флоратекс", про що було укладено договір купівлі-продажу №434 від 20.09.2007 р на виконання умов якого ПП "Флоратекс" в 2009 році поставило ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" соду харчову, про що свідчать первинні документи: видаткові накладні на загальну суму 116310,50 грн. та податкові накладні на загальну суму 23267,37 грн. При проведенні перевірки та прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Прилуцькою ОДПІ було використано та враховано лист Служби Безпеки України від 07.07.2011 р. та вирок Святошинського районного суду м.Києва від 20.05.2011 р., що набрав законної сили, та в якому зазначено, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України за проведення безготівкових (фіктивних) фінансово-господарських операцій з використання фіктивної форми ПП "Флоратекс". Документи на придбання соди харчової вагової (натрій гідрокарбонат), які були оформлені між ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" та ПП "Флоратекс" не відповідають визначеним вимогам ч.1,5 ст.203 ЦК України, оскільки такими документами обумовлюється реалізація товарів ПП "Флоратекс", що створене, як визначено вироком Святошинського районного суду, без наміру здійснення господарської діяльності. Тобто ПП "Флоратекс" не мало на меті проводити фінансово-господарську діяльність, а було створене для прикриття незаконної діяльності. Таким чином, використання ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" первинних документів, в тому числі договору, видаткових та податкових накладних ПП "Флоратекс", діяльність якого визнана судом незаконною, без наміру здійснення господарської діяльності, передбаченої законодавством та статутними документами підприємства та реальною метою якого є фіктивне підприємництво, тобто створення чи придбання субєкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності є таким що суперечить вказаним нормам ЦКУ та не може бути спрямоване на реальне настання правових наслідків. Таким чином, первинні документи, які складені між ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" та ПП "Флоратекс" на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам є такими що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції та не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

02.09.2011 року працівниками Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області було проведено позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.12.2008 р. по 31.01.2010 р., за результатами якої складено акт №1026/23/00418604 від 02.09.2011 р. (а.с. 201-207).

Перевіркою було встановлено порушення:

- п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток за 2009 рік на 29077,63 грн.

- п.1.7 ст.1, п.п.7.2.1, 7.2.3, 7.2.4, 7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого встановлено завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню в сумі 23267,37 грн., в т.ч. за лютий 2009 р. на 1066,67 грн., травень 2009 р. на 2704 грн., червень 2009 р. на 2202 грн., липень 2009 р. на 2602,70 грн., серпень 2009 р. на 6558,67 грн., жовтень 2009 р. на 3600 грн., листопад 2009 р. на 2700 грн., січень 2010 р. на 1833,33 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №/780 від 21.09.2011 р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 29077,63 грн. (а.с.11), №/779 від 21.09.2011 р.. яким збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 23267,37 грн. (а.с.12).

Згідно п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Відповідно до пункту 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (норми якого діяли на момент виникнення правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п 5.2.1 п. 5.2 статті 5 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Отже, дана правова норма визначає, що до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо повязані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Згідно з абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п.п. 11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення зазначених витрат до валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 1.8. ст.1 Закону України Про податок на додану вартість (норми якого діяли в період за який проводилась перевірка) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.п. 7.7.1 п. 7.7. ст.7 Закону України Про податок на додану вартість сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпункт а п.п. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість визначає, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Відповідно до п.п. 7.7.3. п. 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України Про податок на додану вартість податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартістьподатковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

20.09.2007 р. між ВАТ "Прилуцький завод "Білкозин" (покупець) та ПП "Флоратекс" (постачальник) укладено договір купівлі-продажу №434 (а.с.23-24), відповідно до п.1 якого постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки покупцеві бікарбонат натрія по ГОСТ 2156-76 в подальшому товар на суму 200000 грн. (в т.ч. ПДВ) в рік, в кількості, асортименті та по цінах, зазначених у рахунках, узгоджених покупцем, що є невідємними частинами даного договору, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар і оплатити його на умовах визначених даним договором.

Відповідно до п.2.1 договору поставка товару здійснюється на підставі усних або письмових замовлень покупця, погоджених постачальником.

Відповідно до п.2.3 договору товар поставляється на підприємство покупця транспортом покупця.

На підтвердження виконання вказаного договору було надано документи, що відносяться до товару, а саме: видаткові накладні за 2009 рік, податкові накладні за 2009 рік, товарно-транспортні накладні на отримання товару за 2009 рік, (а. с. 26-68).

Вказаний товар (бікарбонат натрія) був отриманий ВАТ "Прилуцький завод "Білкозин" від ТОВ ПП "Флоратекс" та прийнятий для виробництва білкової ковбасної оболонки, що підтверджується прибутковими ордерами та аналітичними листами (а.с. 143-172).

Сторонами було виконано умови договору в повному обсязі покупцем (ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин") сплачено визначену договором суму, а постачальником (ПП "Флоратекс") поставлено бікарбонат натрія за замовленням покупця (ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин"), що підтверджується рахунками-фактурами за 2009 р. на оплату товару (а.с.173-184), відповідним платіжним дорученням за 2009 р. (а.с.185-198) та реєстром платіжних доручень (а.с.199).

В бухгалтерському обліку придбання соди харчової (натрій гідрокарбонат) від ПП "Флоратекс" в 2009 році відображено по дебіту рах. 20 «Запаси» та кредиту рах.631 «Рахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 116310,50 грн.

Таким чином, позивачем на підставі діючого договору, було отримано товар з метою використання його у господарській діяльності, сплачено податок на прибуток та податок на додану вартість в ціні вказаного товару, що підтверджують первинні бухгалтерські документи, на підставі чинних податкових накладних у відповідності до положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України Про податок на додану вартість сформовано валові витрат в розмірі 29077,63 грн. та розраховано суму бюджетного відшкодування в розмірі 23267,37 грн. за 2009 рік.

Крім того, висновками проведених перевірок про результати виїзної позапланової перевірки ВАТ "Прилуцький завод "Білкозин" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку було підтверджено заявлену ВАТ "Прилуцький завод "Білкозин" суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за 2009 рік (а.с.75-98).

Представники відповідача посилаються на вирок Святошинського районного суду м.Києва від 20.05.2011 р. по справі №1-130/2011 р., яким ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України, як на доказ проведення безготівкових (фіктивних) фінансово-господарських операцій з використанням фіктивної форми ПП "Флоратекс".

Однак суд вважає вищезазначений вирок неналежним доказом, оскільки він не містить встановлених фактів щодо безтоварності господарської операції між ПАТ "Прилуцький завод "Білкозин" та ПП "Флоратекс" згідно договору №434 від 20.09.2007 р., а також не містить встановленого факту, що ПП "Флоратекс" взагалі не здійснювало ніякої господарської діяльності.

Податковий орган, не подав жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди як-то безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкових повідомлень-рішень від 21 вересня 2011 року №/779, №/780.

Встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами надання контрагентом позивачу товару, відображення таких операцій в бухгалтерському обліку позивача, використання їх в господарській діяльності та надання всіх необхідних первинних документів, які відповідали вимогам законодавства, суд вважає, що позивачем не було порушено вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України «Про податок на додану вартість» (норми яких були чинними на момент виникнення правовідносин), а тому позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області від 21 вересня 2011 року №/779, №/780 з підстав, наведених позивачем у позовній заяві, підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області від 21 вересня 2011 року №/779, №/780.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Бородавкіна С.В.