Справа № 2а/2570/365/2011
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/365/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2011 р. м. Чернігів
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Заяць О.В.,
при секретарі Сапоненко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просить: визнати дії відповідача стосовно виплати йому грошової допомоги на оздоровлення під час вибуття в першу частину чергової відпустки за 2010 рік неправомірними; визнати дії відповідача стосовно невиплати йому грошової допомоги на оздоровлення під час вибуття у другу частину чергової відпустки за 2010 рік неправомірними; зобов`язати відповідача виплатити йому різницю між повним розміром та вже отриманою частиною грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік в сумі 985,32 грн.; визнати дії відповідача стосовно виплати йому грошової допомоги на оздоровлення не в повному розмірі такими, що заподіяли позивачу моральної шкоди та зобов`язати відповідача виплатити йому компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 500,00 грн.; визнати дії відповідача стосовно виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в розмірі, меншому ніж розмір грошового забезпечення на момент видання наказу про виплату цієї допомоги, неправомірними; зобов`язати відповідача виплатити йому різницю між повним розміром та вже отриманою частиною матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в сумі 985,32 грн.; визнати дії відповідача стосовно виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не в повному розмірі такими, що заподіяли позивачу моральної шкоди та зобов`язати відповідача виплатити йому компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 500,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем в порушення вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам грошова допомога для оздоровлення за 2010 рік виплачена йому невчасно, а матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в меншому розмірі ніж розмір його грошового забезпечення станом на день підписання наказу про виплату такої допомоги. В зв`язку з цим позивач отримав зазначені допомоги в меншому розмірі ніж розраховував, що призвело до погіршення його самопочуття та напруження відносин у сім`ї. При цьому, неправомірні дії відповідача потягли за собою додаткові зусилля зі сторони позивача щодо відстоювання своїх прав та потребу в додаткових витратах, що в свою чергу ще більш погіршило відносини в сім`ї, а тому, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому моральну шкоду.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити та пояснив, що грошова допомога для оздоровлення за 2010 рік та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік позивачу нараховані та виплачені у відповідності з вимогами чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позивач вибуваючи в липні 2010 року в першу частину чергової відпустки не мав наміру отримувати грошову допомогу на оздоровлення за 2010 рік, яку йому виплатили в серпні 2010 року. В зв`язку з цим, таку допомогу позивач отримав в меншому розмірі ніж розраховув, тобто якщо б така допомога виплачувалась в другу частину чергової відпустки була виплачена в більшому розмірі, оскільки восени збільшився розмір грошового забезпечення позивача. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік позивач отримав теж в меншому розмірі ніж розраховув. В зв`язку з отриманням зазначених допомог в меншому розмірі ніж позивач розраховував, він не зміг придбати необхідні товари для дому і був обурений цим, що призвело до погіршення його самопочуття та негативно вплинуло на відносини з дружиною та донькою.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з серпня 1998 року проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , де з 2001 року займає посаду начальника групи регламенту і ремонту. У липні 2010 року позивач подав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про надання йому першої частини чергової відпустки терміном на 24 доби з 12.07.2010 року по 04.08.2010 року. Даний рапорт було задоволено. Рапорт про надання грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік він не подавав. У серпні 2010 року позивач отримав таку допомогу в розмірі 1882,25 грн.
01.10.2010 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в розмірі місячного грошового забезпечення. 19.11.2010 року наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 233 на підставі протоколу № 6 про розгляд клопотання командирів військових частин навчального центру про надання у 2010 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям навчального центру рапорт позивача задоволено. Зазначеним наказом передбачена виплата ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в розмірі 1932,50 грн.
07.12.2010 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 про надання йому другої частини чергової відпустки та рапорт про надання грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, яку отримав в розмірі 346,26 грн.
Відповідно до ст. 2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII - держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Правила виплати грошової допомоги для оздоровлення військовослужбовцям визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністра оборони України 11.06.2008 року № 260 (надалі Інструкція № 260), в якій п.п. 30.1, 30.2, 30.3, 30.4 визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у разі вибуття в щорічну основну відпустку виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення підлягає виплаті військовослужбовцям, яким надана щорічна основна відпустка, тривалість якої визначена відповідно до законодавства України. Військовослужбовцям, яким на їх бажання щорічна основна відпустка надається частинами, грошова допомога на оздоровлення надається на їх бажання під час вибуття у першу чи другу частину відпустки. Виплата грошової допомоги військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому суми грошової допомоги. Розмір грошової допомоги визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день вибуття в щорічну основну відпустку (з урахуванням пункту 30.2 цієї Інструкції).
Згідно п. 5 постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу від 07.11.2007 № 1294 - керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п.п. 33.1, 33.2, 33.3 Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги. Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
З огляду на зазначене, суд встановив, що відповідачем виплачено ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2010 рік: 1882,25 грн. - в серпні 2010 року; 346,26 грн. - в лютому 2011 року, що підтверджується роздавальними відомостями № 156 та 242, наявними в матеріалах справи. Тобто, загальна сума грошової допомоги для оздоровлення за 2010 рік, яку отримав позивач, становить 2228,51 грн. та відповідає розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на грудень 2010 року. З цього слідує, що така допомога виплачена позивачу з урахуванням підвищення розміру грошового забезпечення у листопаді 2010 року.
При цьому, відповідно ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 року № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Таким чином, суд прийшов до висновку, що грошова допомога для оздоровлення не підлягає індексації.
Крім того, позивачу виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в розмірі 1932,50 грн. Посилання відповідача на те, що розмір такої допомоги менший ніж розмір його грошового забезпечення станом на 19.11.2010 року не відповідає дійсності. Оскільки, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2010 року, тобто на день підписання наказу про виплату зазначеної допомоги, становив 1932,50 грн., що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 про розмір грошового забезпечення від 31.01.2011 року № 570, наявною в матеріалах справи.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Cуду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, позивач мав зазначити, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отже, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування компенсації за заподіяну моральну шкоду також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено неправомірності рішень, дій чи бездіяльності відповідача, факту завдання шкоди, та як наслідок її розміру.
Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих повноважень та на підставі закону, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи і не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.В. Заяць