Справа № 200/3714/13-а
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2013-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

05.11.2013 Справа №200/3714/13-а
Провадження №2а/200/191/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2013 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилалася на те, що вона є суддею у відставці господарського суду Дніпропетровської області, у відставку вона уходила 22.11.1994 року і їй у відповідності до Закону України «Про статус суддів» було призначене довічне утримання в сумі 4406 грн. 82 коп. В грудні 2008 року вона отримала листа від Пенсійного Фонду України, яким повідомлялась про те, що розмір її пенсії з 01.11.2009 року складає 4784 грн. 95 коп., проте відповідач продовжував виплачувати їй 4406 грн. 86 коп. Вона в той час не мала змоги звернутися до відповідача для з»ясування зазначеного питання в зв»язку з тяжкою хворобою чоловіка та необхідністю його супроводжувати для лікування до різних міст України. 10.01.2009 року її чоловік помер, в зв»язку з чим у неї у значній погіршився стан здоров»я, що стало перешкодою для звернення до відповідача для вирішення питання щодо розміру її довічного утримання.

Позивач посилається на те, що на її звернення до відповідача їй не було надано обґрунтованої відповіді, тому вона звернулася за роз»ясненням до Пенсійного фонду України. У наданій їй відповіді Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виклало складові її пенсії, але суті питання ця відповідь не містила.

Позивач просить визнати поновити строк на звернення до суду із даними позовними вимогами, стягнути з відповідача на її користь 15 159 грн. як різницю мж 4784 грн. 95 коп. та 4406 грн. 82 коп. за період з листопада 2009 по 2011 рік включно.

В судове засідання позивач не з»явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом.Ухвалою суду строк для звернення ОСОБА_1 із даними позовними вимогами був поновлений.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 з 10.04.1964 по 22.11.1994 року працювала в арбітражному суді Дніпропетровської області, правонаступником якого є Господарський суд Дніпропетровської області, на посаді арбітра-судді. З 01.12.1972 року ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання за наявністю суддівського стажу 21 рік 5 місяців.

22.11.1994 року ОСОБА_1 вийшла у відставку та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська і отримує щомісячне довічне грошове утримання, виплату якого здійснює відповідач за рахунок коштів Державного бюджету. Встановлено, що розмір довічного утримання позивача складав 4406 грн. 82 коп.

В грудні 2008 року позивач отримала листа від Пенсійного Фонду України, яким повідомлялась про те, що розмір її пенсії з 01.11.2009 року складає 4784 грн. 95 коп., проте відповідач продовжував виплачувати їй довічне утримання у розмірі 4406 грн. 86 коп.

Позивач звернулася за роз»ясненням до Пенсійного фонду України, який направив її звернення до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке листом від 15.08.2012 року за № М 2447-12 повідомило позивачку про те, що за наявністю у неї 21 року стажу роботи на посаді судді розрахунок щомісячного грошового утримання провадиться в розмірі 82% від суми заробітку. Також позивачка була повідомлена, що станом на 01.08.2012 року до виплати загальний розмір щомісячного грошового утримання становить 5043,66 грн., з яких 4406,83 грн. основний розмір утримання від заробітку; 236,32 грн. підвищення за особливі заслуги; 354,48 грн. підвищення подружжю померлого інваліда війни; 16,92 грн. доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації; 29.11 грн. доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації грудня.

ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.12.2012 року за № М 3951-12 позивачка була повідомлена про те, що станом на 01.12.2012 року до виплати загальний розмір щомісячного грошового утримання становить 5071,66 грн., з яких 4406,83 грн. основний розмір утримання від заробітку; 247,52 грн. підвищення за особливі заслуги; 371,28 грн. підвищення подружжю померлого інваліда війни; 46,03 грн. доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації.

ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.03.2013 року № М-92ов позивачка щодо встановлення розміру щомісячного грошового утримання судді з 01.11.2009 року була повідомлена про те, що з 01.11.2009 року до виплати її загальний розмір щомісячного грошового утримання судді становив 4784,95 грн., з яких: 4406,83 грн. основний розмір утримання від заробітку; 160,44 грн. підвищення за особливі заслуги; 143,25 грн. підвищення подружжю померлого інваліда війни; 28,40 грн. підвищення відповідно до постанови КМУ №198 від 11.03.2009 року; 46,03 грн. доплата до розміру пенсії з урахуванням індексації за грудень 2007 року. Також цією відповіддю позивач була повідомлена про відсутність підстав для перерахунку її довічного утримання.

Суд вважає, що дії відповідача по виплаті позивачці довічного утримання у розмірі, меншому, ніж встановлено законом, є протиправними, виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст.129 Закону України від 07 липня 2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Положення частин 1 4 ст. 44 ЗУ «Про статус суддів» (з наступними змінами), Постанова Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячного грошового утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 (з наступними змінами) містять приписи щодо винагороди, матеріального і соціального забезпечення суддів, в тому числі щомісячного грошового утримання.

Особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди, а тому не є складовою заробітної плати судді. Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 11 березня 2010 року № 7 рп/2010, окреме фінансування кожного суду загальної юрисдикції та Конституційного Суду України забезпечує умови для конституційних гарантій їх самостійності та незалежності суддів при здійсненні правосуддя, оскільки унеможливлює негативний вплив на них через механізми виділення та розподілення належних їм відповідно до Закону коштів Державного бюджету України; таке фінансування повинне забезпечуватися державою виключно за рахунок Державного бюджету України.

Згідно абз. 8 пп. 5 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України «Про Положення про Пенсійний фонд України» від 06 квітня 2011 року №384, Пенсійний фонд України є уповноваженим державою органом, зокрема, щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці

Відповідно до ч.2 ст.129 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч.3 цієї статті посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Згідно до ч.4 цієї статті посадові оклади інших суддів установлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного суду - 1,1; 2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

Згідно до ч.6 ст. 129 цього Закону суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря судової палати, заступника секретаря судової палати, секретаря пленуму вищого спеціалізованого суду, секретаря Пленуму Верховного Суду України виплачується щомісячна доплата у розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Крім того, відповідно до ч.7 цієї статті суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності у розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Відповідно до ч.8 даної статті суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У відповідності до ч.4 цієї статті у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно до ч.5 цієї статті виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до абз. 6 п.1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» стаття 129 цього Закону вводиться в дію з 1 січня 2012 року.

У п.11 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано на те, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів», як необхідні умови здійснення правосуддя. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів у разі прийняття змін до чинних законів, у тому числі заходів їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008р. №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008р. за №200/14891, затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008р. №10-рп/2008 визнано неконституційними положення пунктів 61, 63 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо зміни існуючого порядку виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Приймаючи вказане рішення, Конституційний Суд України у підпункті 7.7 пункту 7 мотивувальної частини зазначив, що зміна існуючого порядку виплати щомісячного довічного грошового утримання суперечить Конституції України, оскільки видатки на утримання суддів, які передбачені у Державному бюджеті України, відповідно до частини 2 статті 95 та частини 1 статті 130 Конституції України, повинні передбачати і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, що безпосередньо стосується реалізації положення частини 1 статті 130 Конституції України щодо забезпечення державою фінансування судів та створення належних умов для їх функціонування. Такі правові позиції висловлював Конституційний Суд України і у рішеннях від 11 жовтня 2005р. №8-рп/2005 (абзац 8 пункту 7 мотивувальної частини) та від 18 червня 2007р. №4-рп/2007 (абзаци 4, 5, 6 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини).

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 2 мотивувальної частини свого рішення від 11 жовтня 2005р. №8-рп/2005 визначив, що за змістом ст.126 Конституції України положення ч.3 ст.11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозвязку з ч.8 ст.14 Закону України «Про судоустрій України» треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Як зазначено у підпункті 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007р. №4-рп/2007, щомісячне довічне грошове утримання судді - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Отже, відмовляючи позивачці у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач діяв незаконно.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці повинно виплачуватися, виходячи з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а прийняття нормативних актів, які б звужували існуючі гарантії незалежності суддів, складовою якої є належне матеріальне забезпечення, є порушенням норм Конституції України, яка гарантує судді ці права. Обовязок та порядок проведення таких перерахунків законодавством віднесено до виключної компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконання рішення Європейського суду з прав людини включає в себе: б) вжиття заходів загального характеру. Рішення Європейського суду з прав людини є обовязковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.162 КАС України поновлення порушених прав здійснюється судом шляхом зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевказане, суд дійшов до висновку про необхідність зобов»язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу довічного грошового утримання за період з 01.11.2009 року по 31.12.2011 року включно, виходячи з його розміру, який становить 4784 грн. 95 коп. , що є достатнім для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Тому, з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею витрати по справі сплачений судовий збір у розмірі 35 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 159, 161-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці за період з 01.11.2009 року по 31.12.2011 року включно, виходячи з його розміру, який становить 4784 грн. 95 коп., та за вирахуванням сум, які були виплачені їй у цей період.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по справі сплачений судовий збір у розмірі 35 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.О. Кудрявцева