Справа № 820/6032/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 р. № 820/6032/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, які виразилися у відмові у визнанні податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року, яка подана товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" 19.10.2016 засобами телекомунікаційного зв'язку та 20.10.2016 у паперовому вигляді;

- зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" за вересень 2016 року, яка подана товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" 19.10.2016 засобами телекомунікаційного зв'язку та 20.10.2016 у паперовому вигляді;

- зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно провести відповідні коригування у особовій картці товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" у зв'язку із надходженням податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року.

В обґрунтування позову вказано, що відповідно до ст. 46 Податкового кодексу України, 19.10.2016 об 15год.:45хв.:53сек. товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" подало до Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області засобами електронного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року (документ J0200118). Однак, доставлені документи податковим органом не прийняті із поміткою "...Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності...", що підтверджується квитанцією №1 від 19.10.2016. З метою належного подання податкової звітності без порушення норм чинного законодавства, 20.10.2016 товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" направлено до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року у паперовому вигляді, отримання якої підтверджується штампом Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області із вх. №. Однак листом №19779/10/20-30-08-02-24 від 24.10.2016 відповідач повідомив, що податкову декларацію з ПДВ за вересень 2016 року по товариству з обмеженою відповідальністю "Альдар" не визнано як податкову звітність, оскільки вона нібито заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: невідповідність заявлених даних щодо податкової адреси (відсутність за місцезнаходженням). Позивач вважає такі дії контролюючого органу протиправними та незаконними, у зв'язку із чим звернувся до суду.

Представник позивача у судове зсідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких зазначив, що дії щодо неприйняття податкової звітності вчинені відповідачем на виконання вимог податкового законодавства, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначені цією статтею, і прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" визначено - м. Харків, пр. Науки, 40.

19.10.2016 позивачем до контролюючого органу надано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року разом. Відповідно до квитанції №1 від 19.10.2016 вказаний документ контролюючим органом не прийнято із поміткою «...Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності...»; виявлені помилки: Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: - ЄДРПОУ: "39376219".

20.10.2016 позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року у паперовому вигляді, отримання якої підтверджується штампом із вх.№.

Листом №19779/10/20-30-08-02-24 від 24.10.2016 Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області повідомила позивача про те, що податкова декларація з ПДВ за вересень 2016 року не визнана як податкова звітність, оскільки вона заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: невідповідність заявлених даних щодо податкової адреси (відсутність за місцезнаходженням).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

За приписами ст.ст. 15, 16 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів (п.п.16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України).

Згідно з п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п. 48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОПТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Приписами п.49.9 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України передбачено право платника податків подавати за його вибором податкову декларацію в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Суд зазначає, що відповідно до п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.8, п.49.9 ст. 49 Податкового кодексу України).

Пунктом 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України визначено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Отже, відмова контролюючого органу (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації з підстав, не передбачених приписами Податкового кодексу України, заборонена.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для неприйняття податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" з ПДВ за вересень 2016 року слугувало порушення п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України при заповненні вказаної податкової декларації, а саме: "Можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності".

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 року за № 320/15011 (надалі - Інструкція № 233), дія якої поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

За визначенням п. 1 Інструкції № 233 податкова звітність - документи, які відповідно до законодавства подаються платниками податків до органів ДПС і на підставі яких здійснюються нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу); податковий документ в електронному вигляді - податкова звітність, реєстри отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інші звітні податкові документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

За приписами п.5 розділу ІІІ Інструкції № 233 платник податків:

5.1 отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

5.2 отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

5.3 ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

5.4 надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5.5 після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 затверджено текст Примірного договору про визнання електронних документів.

У відповідності до розділу 6 цього Примірного договору останній набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Матеріали справи свідчать, що товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" зареєстроване та фактично знаходиться за податковою адресою: 61166, Харківська обл., м. Харків, пр-т Науки, 40 та перебуває на обліку як платник податків у Центральній об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Харківській області.

Відповідно до Договору № 280120161 про визнання електронних документів від 28 січня 2016 року, укладеного між ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова та TOB "Альдар" товариство має право подавати податкові, звітні та інші документи у електродному вигляді.

Відповідач зазначає, що з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що ТОВ „Альдар зареєстроване за адресою м. Харків, пр-т Науки 40. Однак, відповідно до договору оренди № 95 - Арк від 01.04.2016 року підприємство орендує нежитлове приміщення, частину кімнати № 612-А площею 13 кв.м., яка знаходиться на 6-ому поверсі нежитлової будівлі за адресою: м. Харків, пр-т Науки 40.

Суд зазначає, що відповідно до п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В силу п.10 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР).

Із матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" орендує у товариства з обмеженою відповідальністю "Акціонери" нежитлове приміщення - частину кімнати № 612-А площею 13 кв.м., розташоване на 6-му поверсі нежитлової будівлі за адресою: м. Харків, проспект Науки, 40, відповідно до договору оренди № 95-Арк від 01.04.2016 року .

Адреса "м. Харків, пр. Леніна, буд. 40" зазначена в якості місцезнаходження ТОВ "Альдар" у витязі з реєстру платників ПДВ від 15.12.2014.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 08.08.2016 року місцезнаходженням юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" є адреса: 61166, Харківська область, м. Харків, Дзержинський район, проспект Науки, буд.40.

Вищезазначена адреса - м. Харків, Дзержинський район, проспект Науки (колишня назва - проспект Леніна), буд. 40 - співпадає з адресою, яка зазначена товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" у податковій звітності.

З огляду на викладене, суд зазначає, що зміни юридичної адреси (місцезнаходження) товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" не відбулося, а тому у контролюючого органу відсутні підстави для неприйняття податкової звітності за жовтень 2016 року.

Записи про відсутність товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" за місцезнаходженням або про направлення до державного реєстратора повідомлення про відсутність позивача за місцезнаходженням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час виникнення спірних відносин не вносились.

Також суд зазначає, що з копії податкової декларації за вересень 2016 року у рядку 05 податкової декларації "Податкова адреса" позивачем зазначено: 61166, м. Харків, проспект Науки, буд. 40, що відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також Реєстру платників ПДВ.

Таким чином, позивачем у податковій декларації з ПДВ за вересень 2016 року вірно зазначено податкову адресу підприємства, яка співпадає з юридичною адресою та фактичним місцезнаходженням.

Інших доводів щодо невідповідності поданих позивачем декларацій вимогам п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, крім невірного зазначення місцезнаходження підприємства, відповідачем не викладено ані в надісланому на адресу позивача листі про відмову у визнанні цієї декларації податковою звітністю, ані в запереченнях на позов товариства.

З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про те, що у Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області були відсутні підстави для відмови у визнанні податкової декларації ТОВ "Альдар" з ПДВ за вересень 2016 року податковою звітністю, а тому дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації ТОВ "Альдар" з ПДВ за вересень 2016 року та невизнання її податковою звітністю є протиправними.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" за вересень 2016 року та зобов'язання провести відповідні коригування у особовій картці товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" у зв'язку із надходженням податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом 07.04.2016 № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу (п.п.1 п.1 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до розділу IV Порядку первинні показники, що відображаються в підсистемі, яка забезпечує обробку податкової звітності та платежів, є показниками форм податкової звітності та звітності з єдиного внеску, затверджених у встановленому порядку (далі - Звітні документи). Структурні підрозділи ДФС, які за своїми функціональними обов'язками відповідають за розробку форм Звітних документів, визначають первинні показники Звітних документів, що мають відображатись в ІКП (показники, що впливають на стан розрахунків платника із бюджетами), та описують алгоритми відображення їх значень в ІКП (зокрема визначають умови, дати граничного терміну сплати та облікові показники (операції) для такого відображення), а також алгоритми арифметичного та логічного контролю Звітних документів. У таких алгоритмах описуються, зокрема, додаткові вимоги до автоматизованого приймання та обробки Звітних документів з урахуванням потреб адміністрування податків, зборів та єдиного внеску. На підставі таких алгоритмів, що затверджені окремим організаційно-розпорядчим актом ДФС, в інформаційній системі органів ДФС здійснюються процедури: приймання та реєстрації Звітних документів; проведення арифметичного та логічного контролю Звітних документів; відображення (рознесення) даних первинних показників Звітних документів в ІКП.

Суд зазначає, що у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" за вересень 2016 року, яка подана товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" 19.10.2016 засобами телекомунікаційного зв'язку та 20.10.2016 у паперовому вигляді та провести відповідні коригування у особовій картці товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" у зв'язку із надходженням податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги, проте, відповідачем не доказано правомірності оскаржуваних дій, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, які виразилися у відмові у визнанні податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року, яка подана товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" 19.10.2016 засобами телекомунікаційного зв'язку та 20.10.2016 у паперовому вигляді.

Зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" за вересень 2016 року, яка подана товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" 19.10.2016 засобами телекомунікаційного зв'язку та 20.10.2016 у паперовому вигляді.

Зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно провести відповідні коригування у особовій картці товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" у зв'язку із надходженням податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" (61166, м.Харків, пр. Науки, 40, ) сплачену суму судового збору в розмірі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області (61166 м. Харків, пр. Науки,9, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М. Тітов