Справа № 520/11405/16-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/11405/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Луняченко В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Росєєва Семена Сергійовича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Росєєва Семена Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Росєєва Семена Сергійовича про скасування постанови АР№041077, яка була винесена 11.09.2016 року інспектором поліції Росєєвим С.С. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, відповідальність за яку яка передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2016 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову АР№041077, яка була винесена 12.09.2016 року інспектором поліції Росєєвим Семеном Сергійовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та закрито провадження по зазначеної адміністративної справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Росєєв Семен Сергійович в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови відмовою в задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 11.09.2016 року на 81-км автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» інспектором патрульної поліції Росєєвим С.С. був зупинений автомобіль Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який здійснив обгін транспортного засобу в межах дії знаку 3.25 «обгін заборонено» ПДР України, а також наявної дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія) ПДР України.

Після зупинки транспортного засобу водієм було заявлено про відсутність в його діях порушення правил ПДР України, про що інспектор не заперечував. Інспектором було витребувані для огляду документи, та запропоновано водію додатково надати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що водій заявив про те, що такий поліс в нього є але він його з собою не возить. Після чого інспектором, на місці, була складена постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Так, правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені в ЗУ «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про дорожній рух», законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, згідно п. 1.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пп. ґ) п. 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. а) п. 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.2 вказаної статті встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки, зокрема поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, позивач зазначив, що поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів він має, однак з собою не возить.

Однак ці доводи позивача спростовуються матеріалами справи. Так, з наявного у матеріалах справи договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.09.2016 року (арк.спр.4), укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 вбачається, що строк дії полісу №АК/0683240 починається з 12.09.2016 року, а оскаржувану постанову було винесено 11.09.2016 року о 10:30 год., тобто на момент зупинки транспортного засобу позивача, у останнього поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був відсутній.

Крім того судова колегія суду апеляційної інстанції вважає помилковим посилання суду першої інстанції на положення ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого поліцейським було неправомірно висунуто вимогу щодо перевірки його страхового полісу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження, права та обов'язки співробітників поліції визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно з ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема у випадку вчинення особою правопорушення.

При цьому, пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено коло суб'єктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обов'язкової перевірки останніх.

В свою чергу, пунктом 21.3 вказаної статті передбачено, що страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, зокрема Національної поліції, на їх вимогу, що узгоджується з вищевказаними положення Правил дорожнього руху.

Розглядом матеріалів справи встановлено, що 11.09.2016 року на 81-км автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» інспектором патрульної поліції був зупинений автомобіль позивача, який здійснив обгін транспортного засобу в межах дії знаку 3.25 «обгін заборонено» ПДР України, а також наявної дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія) ПДР України, однак після зупинки транспортного засобу водієм було заявлено про відсутність в його діях порушення правил ПДР України, після чого інспектором в межах своїх повноважень було витребувані для огляду документи, в тому числі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином підставою для зупинки автомобіля позивача та перевірки документів інспектором патрульної поліції було не перевірка документів, а порушення ПДР України, що підтверджується відеозаписом 20160911…1670.mov (а.с.17), яке не є предметом розгляду цієї адміністративної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на фактичні обставини справи поліцейський мав право вимагати у позивача пред'явити документи, в тому числі страховий поліс для його перевірки.

Оскільки позивачем страховий поліс не було пред'явлено на законну вимогу співробітника поліції, постанова АР№041077 від 11.09.2016 року, винесена інспектором поліції Росєєвим С.С. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпА є законною та правові підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва Росєєва Семена Сергійовича задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик