Справа № 295/310/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/310/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді Гумен Н.В.

при секретарі Скришевської О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просить визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції Житомирські області ОСОБА_2; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2016 року у виконавчому провадженні № 527440215, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем 03.01.2016 року отримано постанову про стягнення виконавчого збору від 27.12.2016 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 295/7514/16а від 10.10.2016 року виданого Богунським районним судом м. Житомира про здійснення перерахунку та виплату пенсії ОСОБА_3 за період з 25.11.2015 року по 31.12.2015 року. Позивачем, який являється боржником, рішення суду виконано в повному обсязі, проте виконавчий збір не сплачено, оскільки позивач вважає, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору винесене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач посилається но п. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконавчий збір не стягується за періодичними платежами, а оскільки пенсія являється періодичним платежем стягнення виконавчого збору зі вказаної категорії спірних відносин не здійснюється. Крім того, позивач вважає, що стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні судового рішення, боржником у яких виступає орган державної влади, не належить до компетенції органів Державної виконавчої служби.

Уповноважений представник ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Уповноважений представник Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. (а.с. 16-17)

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, прийшов до наступного висновку.

Спеціальним законом, що з 05.10.2016 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 26.10.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 295/7514/16а виданого 10.10.2016 року Богунським районним судом м. Житомира про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 25.11.2015 року по 31.12.2015 року.

В даній постанові вказано про необхідність боржнику добровільно виконати до 10 робочих днів та стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 5800,00 грн. (а.с. 19)

Після чого, 27.12.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконавчого збору (ВП 52740215) у розмірі 5800,00 грн. (а.с. 7)

Крім того, в зазначеній постанові вказано, що боржником рішення суду виконано в повному обсязі, виконавчий збір не сплачено.

Стороною позивача під час розгляду справи було підтверджено, що рішення суду виконано в повному обсязі, виконавчий збір не сплачено.

Положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 1 п. 5 вказаної статті, серед іншого визначено, що виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме стаття перша містить офіційне визначення поняття пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Позивач звертаючись з вимогами про визнання незаконними дії державного виконавця та скасування постанови про скасування виконавчого збору посилався на ч. 1 п. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме що виплата пенсії є періодичним платежем, а тому стягнення виконавчого збору з вказаної категорії спірних правовідносин не здійснюється.

З даним твердженням не можна погодитися, виходячи з того, що дійсно пенсія являється періодичним платежем, однак за виконавчим листом № 295/7514/16а не передбачалося стягнення періодичних платежів, натомість зобовязано боржника вчинити певні дії - нарахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 25.11.2015 року по 31.12.2015 року, тобто мало місце виконання рішення суду зобов'язального характеру.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010р. № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Слід зазначити, що відповідно до ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено та підтверджувалося стороною позивача, що боржником рішення суду виконано в повному обсязі, однак не до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець був зобов'язаний прийняти спірну постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, у державного виконавця не було підстав для застосування приписів ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Як убачається із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, враховуючі положення ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець правомірно прийняв спірну постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу Адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зі змісту позовних вимог, позивач просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2016 року, при цьому судом встановлено, що змістом спірних правовідносин є постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.12.2016 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стороною позивача окрім того, вказувалося, що стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні судового рішення, де боржником виступає орган державної влади не належить до компетенції органів Державної виконавчої служби, однак з даною позицією позивача погодитися не можна, оскільки це прямо суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження» на яку і посилається сторона позивача, оскільки обмеженнями щодо примусового виконання рішення суду, зокрема де боржником є держава, державні органи, тощо виникає у приватних виконавців (ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження»), а посилання позивача на норму ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» доповнює ч. 4 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», в якій вказано, що органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Виходячи із способів захисту порушеного права наведеного позивачем та вимог позивача, що відповідає положенням до частини другої статті 11 Кодексу Адміністративного судочинства України, а налізуючи та оцінюючи усі зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця підстав немає.

Суд не вирішує питання з приводу розподілу судових витрат, оскільки в позові було відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 9, 11, 12, 94, 159, 160, 163, 167, 181 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я :