Справа № 826/6965/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 лютого 2017 року № 826/6965/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Балась Т.П., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаГоловного управління Державної казначейської служби України в місті Києві Державної казначейської служби України управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва
провизнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві, управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, в якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.06.2016):

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо контролю та організації роботи в центральному апараті і територіальних органах в частині ведення єдиного реєстру одержувачів бюджетних коштів, здійснення платежів, пов'язаних з виконанням гарантійних зобов'язань держави щодо безспірного списання коштів на підставі рішення суду, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI та Порядку, який затверджений Постановами Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 та від 03.09.2014 №440, зокрема що стосується невиконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва за №2а-4762/11 від 04.07.2012;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби міста Києва, що полягають у порушенні строків та у тривалому невиконанні постанови Дніпровського районного суду міста Києва за №2а-4762/11 від 04.07.2012;

- зобов'язати Головне управління державної казначейської служби міста Києва протягом місяця провести необхідні дії з виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва за №2а-4762/11 від 04.07.2012 шляхом стягнення на користь позивача у якості заборгованої соціальної надбавки в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», грошові кошти в сумі 711,92 грн., з урахуванням 3% річних за час прострочення виплати;

- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби міста Києва на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з огляду на протиправну бездіяльність відповідачів, постанова Дніпровського районного суду міста Києва за №2а-4762/11 від 04.07.2012 не виконується протягом тривалого періоду, чим порушено права позивача.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши про те, що покладені на них обов'язки в частині виконання вказаної постанови останніми здійснено у повному обсязі, натомість, причини фактичної невиплати позивачу присуджених вказаним судовим рішенням грошових коштів пов'язано з відсутністю відповідних бюджетних призначень.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві на адресу ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва направлено повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою, від 02.02.2015 №466/04-31, згідно з яким виконавчий лист №2а-4762/11 від 04.07.2012, виданий Дніпровським районним судом міста Києва, управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві прийнято до обліку.

З огляду на тривале невиконання вказаного виконавчого листа, ОСОБА_1 звернувся з відповідною скаргою від 22.03.2016 до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві, за результатами розгляду якої позивача листом від 15.04.2016 №5-08/686-4557 повідомлено, що станом на січень 2016 року у Державній казначейській службі України знаходиться понад 109 тисяч виконавчий документів на суму більше 1,8 млрд. грн., які підлягають виконанню за бюджетною програмою КПКВК 3504040, з урахуванням чого Державною казначейською службою України у 2016 році планується здійснити перерахування коштів за рішеннями судів, поданих до територіальних органів Казначейства України протягом квітня-липня 2013 року. Враховуючи викладене, відповідачем у згаданому листі зазначено, що після виконання документів, які надійшли раніше зазначеного виконавчого листа, Казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь гр. ОСОБА_1

Вважаючи таку бездіяльність відповідачів щодо тривалого невиконання судового рішення протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХIV, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому, особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені приписами статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», частиною першою якої визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

На виконання вказаних положень Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (надалі - Порядок №845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій) (пункт 3 Порядку №845).

У той же час, пунктом 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 (надалі - Порядок №440), визначено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом (пункт 13 Порядку №440).

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік (пункт 19 Порядку №440).

За твердженням представника Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві, ним на виконання положень Порядку №440, прийнято від управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві пакет документів, згідно з актом від 09.04.2015 №3 приймання-передавання за І квартал 2015 року, а саме: виконавчий лист №2а-4762/11 від 04.07.2012, виданий Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 711,92 грн. Даний акт, за твердженнями представника відповідача, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою з введення інформації щодо виконання cудових рішень, які гарантуються державою, був ним віднесений до прикладного програмного продукту «Формування інформації про виконання судових рішень», що формуються за хронологією надходження виконавчих документів за незмінним ідентифікатором 1JWE1RX3E для подальшого виконання та значиться під №9000, сума коштів за судовими рішеннями, які надійшли раніше виконавчого документа позивача - 689 451 098,18 грн.

З огляду на викладене вбачається, що Головним управлінням Державної казначейської служби України в місті Києві прийнято виконавчий лист №2а-4762/11 від 04.07.2012, виданий Дніпровським районним судом міста Києва, до виконання.

Крім того, суд звертає увагу, що на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено 144,75 млн. грн., Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» - 144,75 млн. грн., а на виконанні в Казначействі перебуває судових рішень на значно більшу суму (понад 3,2 млрд. грн. станом на момент розгляду справи судом).

У той же час, Міністерство фінансів України є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою КПКВК 3504040; відповідає за складання проекту Закону про Державний бюджет України; забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (частина друга статті 32 Бюджетного кодексу України).

Так, у силу пункту 49 Порядку №845, у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

На виконання вказаного положення, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Державна казначейська служба України неодноразово зверталась до Міністерства фінансів України.

З урахуванням викладеного вбачається, що органами Державної казначейської служби України вживаються заходи щодо належного виконання виконавчого листа №2а-4762/11 від 04.07.2012, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, у відповідності до повноважень таких органів. Відтак, невиконання даного виконавчого листа пов'язано не з бездіяльністю відповідачів, а з огляду на відсутність належного асигнування відповідної бюджетної програми, що не належить до компетенції відповідачів.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене вище, суд вказує про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з предмету та підстав позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Балась Т.П.

Мазур А.С.