Справа № 377/19/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/19/17

Провадження №2-а/377/3/17

15 лютого 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., в порядку письмового провадження, розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

05 січня 2017 року до суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1, в якому просить:

1. Визнати рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Резнікова Олександра Григоровича від 22 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу Славутицького міського суду Київської області № 2-а-7332/11/1023 від 26 жовтня 2011 року неправомірним;

2. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області відновити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Славутицького міського суду Київської області по справі № 2-а-7332/11/1023.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є стягувачем у зазначеному виконавчому провадженні, яке здійснювалось відповідачем. 03.01.2017 року з електронного реєстру виконавчих проваджень дізнався, що 22.12.2016 року державним виконавцем Резніковим О.Г. було винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з повним фактичним виконанням боржником рішення суду згідно заяви стягувача від 25.07.2016 року № 3024/03. Вважає дану постанову державного виконавця неправомірною, оскільки постанову Славутицького міського суду Київської області у справі № 2-а-7332/11/1023 фактично не було виконано і ним заява про повне фактичне виконання боржником даного судового рішення від 25.07.2016 не подавалася.

Про час і місце розгляду справи сторони були належним чином повідомлені згідно правил ст. 33-38 КАС України.

В судове засідання позивач не з'явився за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив без повідомлення причин.

Неприбуття сторін та/або їх представників у судове засідання за таких обставин не є перешкодою для розгляду справи та ухвалення рішення за їх відсутності згідно правил ст. 122 КАС України.

У такому випадку фіксування судового засідання технічними засобами за правилами ст. 41 КАС України не здійснюється.

Перевіривши наявні матеріали справи та визначивши відповідні їм правовідносини сторін, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи з'ясовано, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 04 травня 2011 року, яка набрала законної сили, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесений до категорії 1, та обчислити її у розмірі, не меншому за вісім мінімальних пенсій за віком, визначеному ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХП, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і виплачувати її у такому розмірі починаючи з 09 лютого 2011 року, до зміни зазначеного розміру відповідним законом чи припинення її виплати внаслідок настання обставин, передбачених законом, з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

На виконання вказаної постанови суду позивачеві 26.10.2011 року було видано виконавчий лист № 2-а-7332/11/1023, який він пред'явив до примусового виконання 13.01.2012 року.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 18.01.2012 року Богачук Тетяною Михайлівною відкрито виконавче провадження (ВП 30667571).

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.03.2012 р. (ВП 30667571), прийнятої головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Богачук Тетяною Михайлівною, затвердженої начальником цього відділу, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-а-7332/11/1023, виданого 26.10.2011 р. Славутицьким міським судом Київської області, виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

17 вересня 2014 року згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Шмідт Катерини Валеріївни виконавче провадження (ВП 30667571) відновлено на підставі ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Шмідт Катерини Валеріївни від 14.12.2014 року на підставі ст. ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника за повторне невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 1360 гривень.

Відповідно до постанови від 15.12.2014 року, прийнятої головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Шмідт Катериною Валеріївною, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV виконавче провадження № 30667571 закінчено.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Резнікова О.Г. від 08.07.2016 року на підставі ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV відновлено виконавче провадження № 30667571.

Згідно постанови, прийнятої 22.12.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Резніковим О.Г., виконавче провадження № 30667571 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII в зв'язку з повним фактичним виконанням згідно заяви стягувача від 25.07.2016 року № 3024/03.

3 січня 2017 року зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа надійшли на адресу Славутицького міського суду Київської області.

Не погодившись з постановою державного виконавця, стягувач 05 січня 2017 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання про додержання строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1). Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (абз. 1, 2 ч. 2).

За змістом ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як зазначено у ч. 5 вказаної статті рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином реалізація права сторони виконавчого провадження на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження пов'язується з днем, коли сторона дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що копія постанови про закінчення виконавчого провадження йому не надходила, а про закінчення виконавчого провадження та про зміст постанови йому стало відомо 03.01.2017 р. з електронного реєстру виконавчих проваджень.

Оскільки ці обставини відповідачем не спростовані, суд вважає, що позивач звернувся до суду без пропуску встановленого законом строку і тому підстав для поновлення строку звернення до суду немає.

При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIIIвиконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перелік прав державного виконавця в процесі здійснення виконавчого провадження наведено у ч. 3 цієї статті, зокрема: проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно п.9 ч.1 39 цього Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За правилом ч. 2 ст. 40 цього Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.41 вказаного Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Закінчуючи виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець мотивував своє рішення тим, що відповідно до заяви стягувача від 25.07.2016 року № 3024/03 рішення суду фактично виконано в повному обсязі.

Однак, як зазначено позивачем в позовній заяві, рішення суду у справі № 2-а-7332/11/1023 виконано боржником не було і заяву він до державного виконавця 25 липня 2016 року про фактичне виконання рішення суду у повному обсязі не подавав. Відсутня копія заяви стягувача від 25 липня 2016 року про фактичне виконання рішення суду в повному обсязі в матеріалах виконавчого провадження, надісланих суду на виконання ухвали суду від 16 січня 2017 року.

Натомість в матеріалах виконавчого провадження, надісланих на адресу суду, є лист УПФУ в м. Славутичі Київської області від 25.07.2016 року № 3024/03, в якому зазначено, що призначення пенсії ОСОБА_1 згідно рішення суду по справі № 2-а-7332/11/1023 було проведено 09.11.2011 року, а виплата боргу по даному призначенню заплановано на серпень 2016 року.

При цьому, як в матеріалах справи, так і в матеріалах виконавчого провадження, відсутні документи на підтвердження виконання рішення суду у адміністративній справі № 2-а-7332/11/1023 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд, включає виконання судового рішення.

Таким чином, невиконання судового рішення порушує право стягувача на справедливий суд.

Виходячи з цього, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною, порушує права стягувача, оскільки рішення суду не виконано, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з відновленням виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, адміністративний позов слід визнати обґрунтованим і задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 160-163, 181 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2016 року ВП № 30667571 та зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо вони не були подані.

У разі подання апеляційних скарг постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 17 лютого 2017 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька