Справа № 382/1890/16-а
Суддя: Карпович В. Д.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1890/16-а
Провадження 2-а/382/7/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2016 року Яготинський районний суд

Київської області, в складі;

Головуючого; судді Карпович В.Д.

При секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, представник позивача; ОСОБА_2 до Яготинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, третя особа; Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про зобов»язання проведення перерахунку компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнення компенсації.

Встановив:

В позові до суду з врахування уточнення позовних вимог позивачка вказала, що в серпні 2016 року із друкованих засобів масової інформації їй стало відомо, що дружинам померлих громадянин із числа ліквідаторів категорія 2, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, встановлено щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника, яка виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Тому, 08 вересня 2016 року вона звернулася до Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, щодо проведення перерахунку її пенсії в сторону збільшення та здійснення доплати, як дружині померлого громадянина із числа ліквідаторів категорія 2, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ч. 1 ст. 52 Закону № 796-ХІІ, починаючи з дня її призначення.

Із отриманого 12 вересня 2016 року повідомлення Відповідача за № 67/Т-01 вбачається, що розмір щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначено згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, у розмірі 113,88 грн.. За висновком Відповідача, станом на 01 вересня 2016 року щомісячну компенсацію по втраті годувальника їй призначено, перераховано та виплачено вірно, згідно чинного законодавства.

11 жовтня 2016 року, вона звернулася зі скаргою на адресу начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якій зазначила правові підстави, якими обгрунтувала неправомірні дії начальника Яготинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області Шмигановського В.С. щодо виплати у неналежному розмірі щомісячної компенсації по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, із отриманого 03 листопада 2016 року повідомлення № 968/Т-01, за підписом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Г.А. Наконечної, мені стало відомо, що підстави для проведення перерахунку її пенсії в сторону збільшення з урахуванням щомісячної компенсації по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відсутні.

Просила:

Зобов»язати Яготинське об»єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області провести їй перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з встановленого, відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України

« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , розміру 50 процентів мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», та встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з обов»язковим урахуванням фактично виплачених коштів з 27 жовтня 2009 року по 21 листопада 2016 року.

Зобов»язати Яготинське об»єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області виплачувати їй щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи , виходячи з встановленого відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розміру 50 процентів мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», та встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з обов»язковим урахуванням фактивно виплачених коштів з 22 листопада 2016 року довічно, без обмеження кінцевої дати.

Стягнути з Яготинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на її користь щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи , виходячи з встановленого відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розміру 50 процентів мінімальної пенсії за віком, яка визначається ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», та встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з обов»язковим урахуванням фактивно виплачених коштів з 27 жовтня 2009 року по 21 листопада 2016 року.

Не визнаючи позовні вимоги, Яготинське об»єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області надіслали до суду свої заперечення, в яких вказали наступне:

Позивач має статус особи, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження (категорія 2).

Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та щомісячна компенсація у разі втрати годувальника, призначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає встановлення таких пенсій у % від прожиткового мінімуму.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 встановлюється:

щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, що належать до категорії 2 у розмірі 170,82 грн., щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 113,88 грн. Підстав для виплати щомісячної додаткової пенсії, а також щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в інших розмірах відсутні.

Не погоджуючись з позовними вимогами позивача, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області надіслала до суду свої заперечення в яких вказали наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. Як вбачається з поданих матеріалів, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав 21 листопада 2016 року, тому позовні вимоги підлягають розгляду в межах шестимісячного строку назад від зазначеної дати, тобто з 21 травня 2016 року. Позовні вимоги за період з 27 жовтня 2009 року по 20 травня 2016 року вважаються такими, що подані з пропущенням строку звернення до суду та не підлягають судовому розгляду.

Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним, зокрема, до категорії 2 (ст. 51 Закону), щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (ст. 52 Закону) призначаються, у порядок та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 встановлюється:

-щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, що належать до категорії 2 у розмірі 170,82 грн., -щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 113,88 грн. А тому вважають, що підстави для виплати щомісячної додаткової пенсій, а також щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в інших розмірах відсутні.

В судовому засіданні встановлено наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, який мав правовий статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році (категорія 2), який був чоловіком позивачки ОСОБА_1(/(належним доказом є свідоцтво про смерть ОСОБА_4, серія НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації актів цивільного стешу Яготинського районного управління юстиції Київської області 02 червня 2009року).

Згідно експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 22 вересня 2009 року № 08/09, захворювання ОСОБА_4, що призвело до смерті, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (належним доказом є експертний висновок Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв 'язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЄС від 22 вересня 2009 року № 08/09).

27 жовтня 2009 року позивачка ОСОБА_1 отримала посвідчення дружини, померлого громадянина із числа ліквідаторів категорія 2, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою (належним доказом є посвідчення дружини, померлого громадянина із числа ліквідаторів категорія 2, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, НОМЕР_2, видане 27 жовтня 2009 року Київською обласною державно адміністрацією).

Право на отримання щомісячної компенсація за втрату годувальника бере початок з 01 листопада 2009 року, після отримання посвідчення на пільги.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції станом на 09 липня 2007 року, мала наступний зміст:

Щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Члени сім'ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ). ( Частина третя статті 52 із змінами, внесеними згідно із Законом N 3108-ГУ ( 3108-15 ) від 17.11.2005 року).

Починаючи з 1 січня 2008 року набули чинності зміни, внесені до статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до Закону України від 28 грудня 2007 року № 107- VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» відповідно до якої:

14) у статті 52:

-у частині першій слова "50 процентів мінімальної пенсії за віком" замінити словами "10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність"; після частини першої доповнити новою частиною такого змісту:

"Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати компенсації згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни, які були внесені до статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнані неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, починаючи з 22 травня 2008 року Відповідач в особі Яготинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у Київській області при нарахуванні на користь позивачки ОСОБА_1 щомісячної компенсації по втраті годувальника повинен був керуватися нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на 09 липня 2007 року), а не постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу ніж нормативно-правовий акт, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При вирішенні питання, яке стосується щомісячної компенсації по втраті годувальника, на думку суду відповідач повинен керуватися положеннями саме статті 52 вказаного Закону, який передбачає право позивачки на отримання такої пенсійної виплати в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Упродовж 2009, 2010 років названа норма статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змін не зазнавала.

Починаючи з 01 жовтня 2011 року статтею 21 Закону України від 23 грудня 2010 року № 2857-УІ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особ)', яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі - 784 грн.

Таким чином, сума нарахованої компенсації становить 10% від установленого прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Відповідач в особі Яготинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахував щомісячну компенсацію за втрату годувальника у грудні місяці 2009 року в сумі 57,30 грн. керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.96 року N 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набула чинності 30 липня 1996 року після офіційного оприлюднення її в засобах масової інформації - в газеті «Урядовий кур'єр» № 141.

Починаючи з 01 жовтня 2011 року статтею 21 Закону України від 23 грудня 2010 року № 2857-УІ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць у розмірі - 784 грн. З урахуванням наведеного, можна дійти обґрунтованого висновку, що станом на грудень місяць 2009 року сума щомісячної компенсації по втраті годувальника повинна була становити 392,00 грн. (784,00 грн. х 50%) Фактично виплачена Відповідачем у грудні місяці 2009 року щомісячна компенсація по втраті годувальника в сумі 57,30 грн. складає 10% від установленого прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць.

Позивач вважає, що застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законів України «Про Державний бюджет України» за наступні 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 та 2017 роки, якими були надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати рівень соціальних виплат з боку відповідача в особі Яготинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у Київській області є протиправним.

Проте, з даною позицією позивача суд погодитись не може.

Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні.

Члени сім'ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідні поправки внесли до ст.ст. 50,51,52,53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. № 76-УІІІ.

Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та щомісячна компенсація у разі втрати годувальника, призначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає встановлення таких пенсій у % від прожиткового мінімуму.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 встановлюється:

щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, що належать до категорії 2 у розмірі 170,82 грн. щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 113,88 грн.

Підстав для виплати щомісячної додаткової пенсії, а також щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в інших розмірах відсутні.

Згідно ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно з Конституцією України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами (пункт 1 частини 2 статті

92). Такими законами є Закони України про Державний бюджет України на кожний рік, Бюджетний кодекс України.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами», згідно з якою Пенсійному фонду виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Суд вважає, що Управлінням обґрунтовано прийнято рішення, щодо відмови позивачці в перерахунку пенсії.

Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ врегульовані відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського Суду з прав людини у справах проти України. Так, статтею 17 вказаного Закону передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "КйартанАсмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 рішення).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (від 3 червня 2014 року Великода Валентина Ніканорівна проти України), заява № 43331/12 в мотивувальній частині рішення зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 (у002р710-99) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. Як вбачається з поданих матеріалів, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав 21 листопада 2016 року, тому позовні вимоги підлягають розгляду в межах шестимісячного строку назад від зазначеної дати, тобто з 21 травня 2016 року. Позовні вимоги за період з 27 жовтня 2009 року по 20 травня 2016 року вважаються такими, що подані з пропущенням строку звернення до суду та не підлягають судовому розгляду.

Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»/ в редакція станом на 21 травня 2016 року / щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним, зокрема, до категорії 2 (ст. 51 Закону), щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (ст. 52 Закону) призначаються, у порядок та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 встановлюється:

-щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, що належать до категорії 2 у розмірі 170,82 грн.,

-щомісячна компенсація за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 113,88 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та представників сторін, суд вважає, що вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Встановив:

Керуючись ст.. ст.. 11,71,86, 160 КАСУ, Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд-

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1, представник позивача; ОСОБА_2 до Яготинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, третя особа; Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про зобов»язання проведення перерахунку компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнення компенсації, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Київської області, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Карпович В.Д.