Справа № 804/1063/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 лютого 2017 р.Справа №804/1063/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

9 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, у кому просить суд визнати протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 13122706) від 19 травня 2014 року, та скасувати державну реєстрацію права власності Приватної фірми «Нік Ан» на автомобільну стоянку, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 110, яка складається з: А-1 будинок охорони, площею 18,8 кв.м, Б бокси, площею 44,7 кв.м, В склад, площею 28,7 кв.м, Г склад, площею 28,3 кв.м, Е металевий сарай, площею 1220 кв.м, Ж навіси, площею 2396 кв.м, Д сторожовий пост, площею 3,4 кв.м, №1-3, І споруди (ворота, огорода, мостіння) за №5690833.

В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено наступне:

- позивач набув право власності на спірне нерухоме майно за результатами проведення аукціону 29 жовтня 2015 року, про що 20 листопада 2015 року приватним нотаріусом видано свідоцтво №2683;

- Приватна фірма «НікАн» оспорює право власності позивача на автостоянку у справі №205/8482/15-ц про припинення права власності ОСОБА_1 на автомобільну стоянку, визнання права власності за ПФ «НікАн» та витребування від ОСОБА_1 спірної автомобільної стоянки, обґрунтовуючи позовні вимоги рішенням державного реєстратора Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, відповідно до якого зареєстровано право власності за Приватною фірмою «НікАн»;

- про спірне рішення державного реєстратора від 19 травня 2014 року позивач дізнався під час розгляду справи №205/8482/15-ц апеляційним судом Дніпропетровської області;

- позивачу стало відомо про розгляд Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська справи №202/968/16-а, у якій постановою від 25 лютого 2016 року задоволено позов Громадського формування з охорони громадського порядку «Всеукраїнське формування безпека руху», Комунального підприємства «Міськавтопарк» до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Департамент транспорту та звязку, про скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18 квітня 1996 року №505, на підставі якого було протиправно оформлено та зареєстровано право власності Приватної фірми «Нік Ан» на автомобільну стоянку, скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності за реєстровим №1388-130 від 29.10.1998 року, скасування рішення державного реєстратора від 19 травня 2014 року №13122706, проте, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано у звязку із порушенням норм процесуального права, а саме, у звязку із тим, що даний спір підвідомчий господарським судам.

Згідно положень частини пятої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але до такого позову застосовуються положення статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, що дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності субєктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законодавством певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2015 року відкрито провадження у справі №205/8482/15-ц за позовною заявою Приватної фірми «НікАн» до ОСОБА_3 про витребування від відповідача майна (автомобільної стоянки) та припинення його права власності на таке майно, разом із ухвалою відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року по справі №205/8482/15-ц позовні вимоги задоволені у повному обсязі, на даний час рішення не набрало законної сили, справа перебуває на розгляді апеляційного суду Дніпропетровської області.

При цьому, оскільки реєстрація спірного майна за Приватною фірмою «НікАн» проведена на підставі рішення державного реєстратора від 19 травня 2014 року №13122706, то ОСОБА_3 дізнався про оскаржуване рішення у грудні 2015 року, отримавши копію ухвали суду та позовної заяви по справі №205/8482/15-ц (що вбачається із тексту судового рішення).

Однак, дізнавшись про наявність спірного рішення, ОСОБА_3 не скористався правом на його оскарження, із відповідним позовом до суду не звертався.

Поряд з цим, посилання позивача на розгляд судами справи №202/968/16-а, у якій ОСОБА_3 не приймав участі у якості позивача, відповідача або третьої особи, не заважало поданню адміністративного позову до адміністративного суду з метою захисту власних прав та інтересів, які позивач вважає порушеними та звертається за їх захистом, отже, позивач не мав перешкод до заявлення цього адміністративного позову у встановлений строк.

Таким чином, суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайшов підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із заявленими позовними вимогами, оскільки позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом 9 лютого 2017 року, тоді як про порушення своїх прав дізнався у грудні 2015 року, тобто із пропуском встановленого шестимісячного строку.

У звязку із викладеним, суд вважає правомірним залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем попущено строк звернення до адміністративного суду, а причини пропуску такого строку судом не визнані поважними.

Керуючись статтями 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним рішення та скасування державної реєстрації залишити без розгляду.

Копію ухвали направити позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4