Справа № 814/1929/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1929/16

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання дій протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій -,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 05 жовтня 2015 року № 000087/12-21.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2016 року по справі № 814/4028/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано, а позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій від 05 жовтня 2015 року № 000087/12-21.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2016 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що для надання послуг з харчування біля стаціонарного (капітального) закладу ресторанного господарства на відкритому повітрі (під тентами, на верандах, у павільйонах легкого типу) може функціонувати майданчик для харчування, проте його розміщення обов'язково оформлюється дозвільною документацією, наявність якої судами не перевірялась, відповідно не надавалась юридична оцінка.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Головного управління ДФС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

19 серпня 2015 року посадовими особами Головного управління ДФС у Миколаївській області на підставі наказу від 18 серпня 2015 року № 129 /а. с. 7/ та направлень на проведення фактичної перевірки від 18 серпня 2015 року № 56 і № 57 /а. с. 27-28/, з метою контролю за дотриманням ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, транспортування та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача - бару, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено Акт від 19 серпня 2015 року № 16/14-07/ /а. с. 9-11/, в якому встановлено факт реалізації пива "Чернігівське Біле" вартістю 20,00 грн. в невизначеному для цього місці торгівлі (навіс з літнім майданчиком), чим порушено вимоги ст. 15-3 Закону № 481.

Перевірка проводилася в присутності позивача, яка відмовилась від отримання матеріалів перевірки та їх підписання, про що були складені відповідні акти. /а. с. 25-26/

05 жовтня 2015 року на підставі акту перевірки від 19 серпня 2015 року № 16/14-07/НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області прийнято рішення № 000087/12-21, яким відповідно до приписів ст. 17 Закону № 481 до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 6 800,00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач 19 серпня 2015 року здійснювала торгівлю пивом за адресою місця торгівлі, яка зазначена у виданій відповідачем ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, то позивачем не було порушено приписи ст. 15-3 Закону № 481, як було зазначено в акті перевірки від 19 серпня 2015 р. № 16/14-07/НОМЕР_1, що, відповідно, виключає застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених абз. 9, ч. 2, ст. 17 цього Закону в розмірі 6800 гривень.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"(далі - Закон № 481).

В апеляційної скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позовну відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом № 481.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів, безпосередньо громадянами та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20м2, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 Закону № 481 передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють виробництво та торгівлю алкогольними напоями, повинні дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі їх порушення, нести відповідальність, передбачену Законом № 481.

Відповідно до ст. 15 Закону № 481 роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ст. 15-3 Закону № 481 забороняється продаж пива (крім безалкогольного) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що право суб'єкта господарювання на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у конкретно визначеному місці торгівлі закон ставить у залежність від наявності у нього ліцензії, в якій має бути прямо зазначено адресу такого місця торгівлі.

Продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі - це факт здійснення реалізації алкогольних напоїв у місцях, на право торгівлі в яких у суб'єкта господарювання відсутня ліцензія, або якщо такі місця не внесені до наявних у підприємства ліцензій.

Статтею 17 Закону № 481 встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно чинного законодавства.

За порушення вимог статті 15-3 цього Закону, а саме: продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 6800 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, відповідно до договору оренди не житлового приміщення від 13 травня 2015 року, здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 в орендованому приміщенні готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1", на другому поверсі якого розміщено кафе-бар. /а.с.73-74/

На виконання ухвали Вищого адміністративного суду від 06 вересня 2016 року позивач надав до суду першої інстанції додаткову угоду від 01 червня 2015 року №1 до договору оренди нежитлового приміщення від 13 травня 2015 року, на підставі якої позивачка отримала в користування ще й літній майданчик на пляжі готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, до суду було надано паспорти прив'язки від 04 червня 2014 року і погодження роботи об'єктів торгівлі від 19 червня 2015 року.

Згідно додаткової угоди №1 від 01 червня 2015 року до вищевказаного договору оренди частини нежитлового приміщення вбачається, що у користуванні позивача перебуває літній майданчик на першому поверсі, який також знаходиться за адресою АДРЕСА_1. /а.с.154/

Також в матеріалах справи міститься копія Погодження роботи об'єктів торгівлі, ресторанного господарства, закладів з тимчасового розміщення видане Виконавчим комітетом Коблівської сільської ради 19 червня 2015 року на ім'я орендодавця ФОП ОСОБА_3 із зазначенням місця знаходження АДРЕСА_1. /а.с.153/

19 серпня 2015 року, при здійсненні спеціалістами відповідача контрольної закупки, а саме пляшки пива «Чернігівське Біле» в барі за адресою АДРЕСА_1, їм було видано чек на суму придбаного товару. /а. с. 28/

Дослідивши наявний в матеріалах справи чек від 19 серпня 2015 року /а.с.28/, колегія суддів звертає увагу на те, що місце здійснення продажу пляшки пива «Чернігівське Біле» співпадає з місцем здійсненні підприємницької діяльності позивача, яке зазначене в ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, договорі оренди та додатковій угоді до нього, чеку, а саме: АДРЕСА_1.

Копія ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_2, видана Головним управлінням ДФС у Миколаївській області на ім'я позивачки 28 травня 2015 року.

Дослідивши вказану ліцензію НОМЕР_2, колегією суддів встановлено, що позивач отримала дозвіл на роздрібну торгівлю алкогольними напоями зі строком дії до 31 травня 2016 року, в якій місцем здійснення діяльності вказано пр. Курортний, 33/1 (бар) с. Коблево. З додатку до ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_3, виданого начальником Головним управлінням ДФС у Миколаївській області Копиця В.В., встановлено використання позивачем електронного контрольно-касового апарату (книги обліку розрахункових операцій), модель - MINI 500.02 МЕ./а.с.71-72/

З матеріалів справи вбачається, що асортимент алкогольних напоїв і касовий апарат розміщені на другому поверсі в приміщенні бару, таким чином, на думку колегії суддів, здійснення позивачем розрахункових операцій та реалізація товару було можливо лише в приміщенні бару.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем при здійсненні підприємницької діяльності не порушено вимоги ст. 1 Закону № 481, оскільки відповідно до встановлених судом першої та апеляційної інстанції обставин, місцем торгівлі є приміщення бару на другому поверсі готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1", а споживання придбаного алкоголю, на думку колегії суддів, могло бути здійснено на літньому майданчику, який розташований окремо від основного приміщення, що не забороняється законом.

Таким чином, оскільки позивач 19 серпня 2015 року здійснювала торгівлю пивом за адресою місця торгівлі, яка зазначена у виданій відповідачем ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, то колегія суддів не вбачає порушень позивачем норм діючого законодавства при здійсненні ним підприємницької діяльності.

З вимог ст. 15-3 Закону 481 вбачається, що відповідальність для суб'єкта господарювання наступає саме за продаж пива (крім безалкогольного) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Аналізуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій від 05 жовтня 2015 року № 000087/12-21 підлягає скасуванню, оскільки позивач здійснювала торгівлю алкогольними напоями без порушення вимог діючого законодавства.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв