Справа № 806/1706/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" лютого 2017 р. Справа № 806/1706/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДФС у Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" листопада 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" звернулося до суду з вказаним позовом та просило визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 23.08.2016 року.

В обґрунтування позову зазначало, що спірне рішення підлягає скасуванню в частині зменшення від'ємного значення ПДВ на суму 2555229,09 грн., оскільки відповідач безпідставно зробив висновки про завищення у серпні, грудні 2014 року, лютому, березні 2015 року суми податкового кредиту згідно податкових накладних від ТОВ "Веда груп ЛТД" за послуги з підбору земельних ділянок згідно договору доручення від 10.07.2014 на загальну суму 458676,76 грн., про заниження податкових зобов'язань з ПДВ по операціях з постачання самостійно виготовлених товарів (свиней) нижче ціни придбання на загальну суму 1674374 грн.; не реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на послуги від нерезидента, віднесення суми сплаченого ПДВ до податкового кредиту по операціям з ТОВ "Салем Торг" та ПП "Аширбадон" в розмірі, відповідно, 1183,33 грн. та 9625 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 23.08.2016 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 3060 грн. та визначення суми завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за грудень 2015 року в розмірі 1685750 грн. за платежем податок на додану вартість.

В решті позовних вимог відмовлено.

Присуджено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" понесені ним судові витрати у розмірі 25332,15 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову - про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо не підтвердження господарських операцій ТОВ "Веда груп ЛТД" за послуги з підбору земельних ділянок згідно договору доручення від 10.07.2014 на загальну суму 458676,76 грн. та по операціям з ТОВ "Салем Торг" та ПП "Аширбадон" в розмірі, відповідно, 1183,33 грн. та 9625 грн., підтверджені належними доказами, а тому висновки суду є необґрунтованими. Також, апелянт посилається на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилося та обставина, що реєстрація до 01.01.2015 в Єдиному реєстрі податкових накладних на послуги від нерезидента взагалі не була передбачена.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду в частині задоволення позову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову в названій частині. Як на підставу для задоволення апеляційної скарги, апелянт зазначав що неврахування судом обставин, встановлених під час перевірки призвели до ухвалення судового рішення з урахуванням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги Головного управління ДФС у Житомирській області відсутні. В той час, як апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами планової документальної виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 22.01.2013 року по 31.12.2015 року складено акт від 09.08.2016 року № 30/60-30-14-01/38577791 (т.1 а.с.14-106) в якому встановлено порушення ТОВ "ДФУ АГРО", крім іншого, "п.187.1 ст.187, п.198.2 п.198.3 п.198.6 ст.198, п.201.7 ст.201, п.201.10 ст.201 розділ ХХ перехідні положення п.11 підрозділу 2 та п.201.12 ст.201 розділу V Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) встановлено завищення рядка 24 "Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового ) періоду (рядок 22.1+рядок 23.3) переноситься до рядка 20.1 наступного звітного податкового) періоду в сумі 2689654,00 грн.".

На підставі вказаного акту, Головним управлінням ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.08.2016 № (т.1 а.с.13), яким до ТОВ "ДФУ АГРО" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 3060 грн. та визначена сума завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року в розмірі 2689654,00 грн. за платежем податок на додану вартість.

Суд першої інстанції перевіряючи рішення суб"єкта владних повноважень щодо застосування суми штрафних (фінансових) санкцій до позивача у розмірі 3060 грн. на відповідність вимог ч.3 ст.2 КАС України, дійшов висновку, що його прийнято протиправно.

Таких висновків суд дійшов у зв"язку з тим, що представник податкового органу зазначив, що таке рішення є технічною помилкою, а тому висновки суду щодо скасування податкового повідомленням-рішенням від 23.08.2016 № щодо застосування штрафних санкції в сумі 3060 грн. підлягає скасуванню.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 23.08.2016 № в частині завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року в розмірі 1674374 грн. по операціях з постачання самостійно виготовлених товарів (свиней живою вагою) є протиправним та підлягає скасуванню.

Зі змісту акту перевірки від 09.08.2016 року № 30/60-30-14-01/38577791 (т.1 а.с.38-52), вбачається, що позивач, в порушення вимог п.188.1 ст.188 ПК України занизив в 2015 році податкові зобов'язання з ПДВ на 1674374 грн. по операціях з постачання самостійно виготовлених товарів (свиней живою вагою) нижче ціни придбання. Однак, вказані обставини не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Так, пунктом 188.1 ст. 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни)".

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ДФУ АГРО" є сільськогосподарським підприємством, яке займається вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Разом з тим, основний вид діяльності: 01.46 Розведення свиней.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у 2015 році придбавав свиней середньою вагою 39,6 кг за середньою ціною 35,27 грн./кг (т.1 а.с.39-42), яких вирощував до середньої ваги 119 кг та продавав за ціною (січень - 22,96 грн./кг, лютий - 23,24 грн./кг, березень - 28,34 грн./кг, квітень - 30,87 грн./кг, травень - 32,54 грн./кг, червень - 32,5 грн./кг, липень - 34,78 грн./кг, серпень - 33,94 грн./кг, вересень - 30,67 грн./кг, жовтень - 28,78 грн./кг, листопад - 31,14 грн./кг, грудень - 27,9 грн./кг) (т.1 а.с.51). Отже, позивач здійснював операцій з постачання самостійно виготовлених товарів, а тому відповідно до приписів пунктом 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування цих операцій не може бути нижче їх собівартості.

За загальним правилом собівартість - сума фактично понесених підприємством витрат на придбання, виготовлення чи реалізацію певного активу (товарів, робіт, послуг, продукції, основних засобів, нематеріальних активів тощо). Таку собівартість називають ще первісною вартістю та історичною собівартістю. Наказом №132 від 18.05.2001 Міністерством аграрної політики України (Мінагрополітики) затверджено Методичні рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств. Зазначені рекомендації застосовуються з метою забезпечення єдності в складі та класифікації витрат, застосування методики їх планування та обліку і визначення собівартості продукції (робіт, послуг) у сільськогосподарських підприємствах різних організаційно-правових форм і форм власності, включаючи їх допоміжні та підсобні підрозділи. Поширюються також на структурні підрозділи несільськогосподарських підприємств, що займаються виробництвом сільськогосподарської продукції.

Змістом довідки ТОВ "ДФУ АГРО" (т.2 а.с.88) підтверджується виробнича собівартість одного кг товарної свинини протягом 2015 року, яка є нижчою від ціни реалізації. Відомості зазначені в даній довідці узгоджуються з відомостями, зазначеними в довідці Асоціації свинарів України щодо динаміки цін на товарних поросят та свиней забійних кондицій (а.с. 218 т.1).

Відомості зазначені у вказаній довідці відповідачем не спростовано. Так само, акт перевірки не містить розрахунку виробничої собівартості.

Посилання податкового органу на те, що позивачем допущено порушення при визначенні бази оподаткування операцій з постачання товарів/послуг з тих підстав, що ціна реалізації нижча ціни придбання таких товарів/послуг не заслуговують на увагу, оскільки податковим органом не прийнято до уваги, що ТОВ "ДФУ АГРО" здійснювалися операції з постачання самостійно виготовлених товарів, а тому база оподаткування в даному випадку згідно вимог пункту 188.1 ст. 188 ПК України визначається відповідно до виробничої собівартості.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач не довів заниження позивачем в 2015 році податкових зобов'язань з ПДВ на 1674374 грн.

Так само, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо завищення позивачем податкового кредиту на суму 11377 грн. за податковою накладною на імпортні послуги за січень 2015 рік.

У зв'язку із внесенням змін до Податкового кодексу України Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ починаючи з 1 січня 2015 року, зазнала змін норма, яка визначає дату виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту при отриманні послуг від нерезидента на митній території України.

На відміну від попередньої редакції пункту 198.2 статті 198 Кодексу, для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в ЄРПН.

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року, при отриманні платником податку послуг від нерезидента на митній території України, платник податку отримує право на податковий кредит за такими операціями на дату складання ним податкової накладної за цими операціями, за умови її реєстрації в ЄРПН та включенні до податкових зобов'язань звітного періоду. При цьому, податкові накладні, складені за такими операціями у січні 2015 року, у яких сума податку не перевищує 10 тис. грн., включаються до податкового кредиту незалежно від того, зареєстрована така податкова накладна в ЄРПН, чи ні.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 розділу V Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 розділу V Кодексу.

З 1 січня 2015 року зазначене правило стосується податкових накладних, сума податку на додану вартість в яких перевищує 10 тис.грн., або складених у зв'язку з постачанням підакцизних або імпортованих товарів.

Як убачається з матеріалів справи позивачем віднесено до податкового кредиту за січень 2015 рік 11377 грн., однак, зазначена сума була відображена в податкових накладних № 30 від 14.01.2015 року та № 32 від 16.01.2015 року у розмірі, відповідно, 5143,41 грн. та 6233,24 грн., тобто, зазначена сума не перевищує 10 тисяч гривень, а тому суд дійшов обгрунтованих висновків про те, що посилання податкового органу на порушення позивачем норм абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу є безпідставними.

Разом з тим, всупереч зазначеним правовим нормам, які зазначено вище, суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу про порушення позивачем вимог, зазначених в розділі ХХ перехідних положень п.11 підрозділу 2 та п.201.12 ст.201 розділу V ПК щодо завищення податкового кредиту по отриманих послугах від нерезидентів на суму:

- 69757 грн. за податковою накладною № 1 від 29.08.2014 року;

- 330236 грн. при формуванні податкових зобов'язань за грудень 2015 року згідно податкових накладних від 31.12.2014 року №№ 22, 23.

Таких висновків суд дійшов у зв"язку з тим, що позивач отримавши послуги від нерезидентів, оформив, відповідно до п. 208.2 ст. 208 ПК України податкові накладні № 1 від 29.08.2014 року, №№ 22, 23 від 31.12.2014 року, № 30 від 14.01.2015 року та № 32 від 16.01.2015 року (т.1 а.с.203-207), зазначивши в них суму нарахованого ПДВ, відповідно, 69757,26 грн., 165118,24 грн., 165118,24 грн., 5143,41 грн. та 6233,24 грн., які відніс до податкового кредиту, однак не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, зміни до п. 208.2 ст. 208 ПК України щодо обов"язкової реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних при оподаткуванні послуг, що постачаються нерезидентами, місце постачання яких розташоване на митній території України, внесено лише Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ, які набрали чинності, починаючи з 1 січня 2015 року. Отже, податкові накладні, які складено до 1 січня 2015 року на послуги, отримані від нерезидента, місцем постачання яких визначена митна територія України, не підлягали реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зазначене, узгоджується і з роз"ясненнями, наданими Державною фіскальною службою України в листі від 17.02.2015 № 5292/7/99-99-19-03-02-17, а тому судове рішення в частині відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення рішення щодо визначення суми завищення від"ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у розмірі 339 993 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

Також, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо правомірності висновків податкового органу про завищення позивачем суми податкового кредиту за грудень 2014 року на суму 1183 грн. по операціям з ТОВ "Салем торг" (т.1 а.с. 56-57) та на суму 9625 грн. по операціям з ПП "Аширбадон" (т.1 а.с.67), оскільки вони не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ "ДФУ АГРО" та не підтверджені первинними документами.(т.1 а.с.58-66), та по взаємовідносинам з ТОВ "Веда груп ЛТД" на суму 458676,76 грн., оскільки надані документи не підтверджують надання послуг відображених в податкових накладних.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Дані правові норми визначають, що до складу витрат, які дають право формувати податковий кредит, можуть бути віднесені витрати, що безпосередньо пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва та реалізацією продукції, робіт, послуг, які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності та підтверджені належними та достатніми первинними документами. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про реальну господарську операцію та підтверджує її здійснення. Правильність формування платником податків валових витрат та податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (послуг) саме у контрагента, зазначеного в первинних документах. За відсутністю останнього ж, відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість за рахунок валових витрат та податкового кредиту.

При цьому, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до ПК України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема, виданих продавцями податкових накладних (які є обов'язковим, але не вичерпними доказом товарності господарської операції), не є безумовною підставою для відшкодування ПДВ, якщо відомості, які містяться в таких документах не відповідають дійсності. Не можуть бути включені до складу валових витрат (податкового кредиту), витрати на придбання товарів (робіт, послуг) не підтверджені дійсними розрахунковими, платіжними та іншими документами, або по безтоварним господарським операціям.

Право на нарахування податкового кредиту та віднесення витрат підприємства до валових витрат, крім наявності належним чином оформлених первинних документів, інформація в яких стосовно господарської операції повинна бути викладена конкретно, повно, зрозуміло та правдиво, обумовлюється наявністю ще й такої обставини, як реальності факту придбання платником податку товарів (послуг) саме у зазначеного в первинних документах суб'єкта господарювання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ДФУ АГРО" придбало у ПП "Аширбадон" контейнер 40-фунтовий, доставку якого з м. Одеси здійснило ТОВ "Салем торг", на підтвердження чого позивачем суду надані податкові накладні від 02.12.2014 № 103 та № 105 (т.1 а.с.208-209) та видатковими накладними № 105 від 02.12.2014 (т.2 а.с.55), за якими, ТОВ "ДФУ АГРО" за договором купівлі-продажу від 02.12.2014 № 02/12 придбало у ПП "Аширбадон" за 57750 грн., в т.ч. ПДВ 9625 грн., контейнер 40-фунтовий.

Згідно акту надання послуг № 103 від 02.12.2014 (т.2 а.с.54) - ТОВ "Салем торг" за договором про надання послуг від 02.12.2014 № 02/12-14 надав ТОВ "ДФУ АГРО" послуги з транспортування на суму 7100 грн., в т.ч. ПДВ 1183,33 грн.

Зазначений контейнер перебуває на балансі товариства та його наявність не заперечується відповідачем під час перевірки.

Отже, висновки суду про те, що позивачем не підтверджено реальності вчиненої операції, є безпідставними.

Посилання податкового органу на інформацію, яку отриману від Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя 03.03.2015 року по ТОВ "Салем торг" та 16.02.2015 року по ПП "Аширбадон" щодо неможливості проведення зустрічної звірки через не знаходження підприємств за юридичною адресою, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не впливають на формування позивачем податкового кредиту по вказаній операції відповідно до наявних первинних документів та з урахуванням використання зазначеного контейнера в господарській діяльності.

Не знайшли свого підтвердження і висновки суду першої інстанції та податкового органу про те, що надані позивачем документи по взаємовідносинам з ТОВ "Веда груп ЛТД" не підтверджують надання відображених в податкових накладних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2014 року між ТОВ "ДФУ АГРО" та ТОВ "Веда груп ЛТД" укладено договір доручення та в послідуючому з додатковими угодами (т.1 а.с.107-121, т.2 а.с.53).

Предметом даного договору є те, що у порядку та на умовах, визначених цим договором. Довіритель доручає Повіреному, а Повірений зобов'язується від імені Довірителя здійснити комплекс заходів, направлених на пошук Земельних ділянок, а також може від імені Довірителя укладати договори оренди, користування. управління тощо земельних ділянок, у відповідності до яких Довіритель орендуватиме Земельні ділянки у фізичних, юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування (далі - Орендодавці). Кожна земельна ділянка, що є предметом договору, повинна бути попередньо письмово погоджена Довірителем. Оплаті підлягають виключно послуги щодо земельних ділянок, погоджених Довірителем. Сума винагороди Повіреного покриває всі виграти, понесені останнім на виконання цього договору. Витрати на реєстрацію права оренди несе Довіритель.

При виконанні цього договору Повірений уповноважений на вчинення наступних дій:

- пошук земельних ділянок для укладення щодо них Довірителем або Повіреним в інтересах Довірителя договорів оренди, користування, управління тощо;

- проведення переговорів із власниками земельних ділянок та погодження умов оренди;

- у разі необхідності проведення загальних зборів груп власників земельних ділянок за селами тощо;

- узгодження з Орендодавцями, у випадку укладання договорів оренди, проекту договору оренди землі, та від імені Довірителя, у випадку необхідності, укладення договорів оренди такими власниками та довірителем у порядку та відповідно до вимог, визначених чинним законодавством України.

Винагорода становить:

За кожен гектар землі, набутої Довірителем в оренду згідно договорів оренди землі, Довіритель зобов'язаний сплатити на користь Повіреного винагороду в розмірі 63,60 Євро, в т.ч. ПДВ в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

3а кожен гектар землі, набутої Довірителем в оренду згідно договорів, що надають право на обробіток земельних ділянок, Довіритель зобов'язаний сплатити на користь Повіреного винагороду в розмірі 39,60 Євро, в т.ч. ПДВ в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Також, в 2015 році, відповідно до договору про надання послуг від 05.11.2014 № 1/10072014 ТОВ "Веда груп ЛТД" надавалися відповідні послуги.

На підтвердження вказаної господарської операції позивачем надано договори оренди земельних ділянок, які було укладено з фізичними особами ТОВ "Веда груп ЛТД" (а.с. 122-174 т.1), акти прийому-передачі орендованої земельної ділянки, акти приймання-передачі наданих послуг (виконання робіт) та розрахунками до вказаних актів (а.с.89-119 т.2). Згідно визначених розрахунків позивачем оплачено вказані послуги (а.с.120-138 т.2) та видані податкові накладні (т.2 а.с.139-162).

На підтвердження технічної та технологічних можливостей ТОВ "Веда груп ЛТД" для здійснення відповідних операцій підтверджується правовим зв"язком між підписантом договорів оренди землі ОСОБА_5 та ТОВ "Веда груп ЛТД", який діяв відповідно до договору, що підтверджує повноваження останнього (а.с.200 т.1).

З вказаних актів та розрахунків вбачається, що ТОВ "Веда груп ЛТД" надавала, а ТОВ "ДФУ АГРО" оплачувала послуги з пошуку та підбору вільних земельних ділянок на території певних селищних рад.

Посилання суду та те, що вказані документи мають недоліки, оскільки в них немає ніяких вказівок на певні земельні ділянки, що були знайдені та підібрані, а також, немає ніяких документів, які б підтверджували, що були знайдені та підібрані певні земельні ділянки вказаної в актах площею, до останніх не додаються.

Такі посилання не відповідають наданими позивачем доказам, а саме договорам оренди в яких визначено розмір земельної ділянки та її кадастровий номер, узагальнений реєстр договорів оренди по площі земельних ділянок та по місцю їх розташування.

Окрім того, згідно договору про надання послуг, розрахунок здійснюється за кожен гектар землі, набутої Довірителем в оренду згідно договорів, що надають право на обробіток земельних ділянок, а не за конкретним договором оренди.

Разом з тим, позивачем підтверджено використання результатів наданих послуг у господарській діяльності підприємства - оскільки ТОВ "ДФУ АГРО" є сільськогосподарським підприємством, яке займається вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Вказані обставини підтверджуються поданими статистичними звітами форми 4 СГ.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини та досліджені судом первинні документи, ТОВ "ДФУ АГРО" відповідно до вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України сформовано податковий кредит, оскільки вказані господарські операції підтверджені первинними документами, які за своїм змістом та формою відповідають Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", придбані позивачем послуги та товари відображено в бухгалтерському та податковому обліку та використано в господарській діяльності.

Досліджені судом первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують реальність руху активів позивача, а тому, вказані документи є первинними документами в розумінні закону, які належить складати для даного виду господарських операцій, а відтак є належними та допустимими доказами відповідно до приписів статті 70 КАС України, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення в частині відмови у задоволенні позову підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову в повному обсязі, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

У зв"язку із скасуванням судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає зміні і розподіл судових витрат відповідно до ч. 6 ст. 94 КАС України, а тому судові витрати, здійснені позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, присуджуються у розмірі 84 779 грн., з яких - 40 399,71грн. (судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову) та у розмірі 44 379,29 грн. (судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" листопада 2016 р. в частині задоволення позовних вимог без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" листопада 2016 р. в частині відмови в задоволенні позову скасувати та прийняти нову - про задоволення позову в названій частині.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 23.08.2016 щодо визначення суми завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 869 479,09 грн. за платежем податок на додану вартість.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "ДФУ АГРО" понесені ним судові витрати у розмірі 84 779 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "ДФУ Агро" вул.Тимірязєва,22,с.Грозине,Коростенський район, Житомирська область,11542

3- відповідачу Головне управління ДФС у Житомирській області вул.Юрка Тютюнника,7,м.Житомир,10003

- ,