Справа № 802/134/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

07 лютого 2017 р. Справа № 802/134/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

позивача: ОСОБА_1,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: Костенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні 07.02.2017 року позивач та представник позивача підтримали заявлене в позовній заяві клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 тривалий час перебував в с. Чемериське Барського району Вінницької області, оскільки його дід та баба - ОСОБА_5, 1935 року народження, та ОСОБА_6, 1935 року народження, в зв'язку із похилим віком потребували сторонньої допомоги та догляду.

Окрім того, у позивача не було належних документів для подачі позовної заяви в суд. 07.12.2016 року останній звернувся із заявою до Т. в. о. начальника ГУНП у Вінницькій області полковника поліції Педоса Ю.В. про надання необхідних документів.

За наведених обставин, представник позивача не заперечує про пропущення позивачем строку звернення до суду, проте останній вказує, що цей строк було пропущено з поважних причин.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечувала та просила суд відмовити у визнанні причин пропуску строку звернення до суду поважними. Разом із тим, представник відповідача в судовому засіданні підтримала письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, що передбачені ст. 100 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З аналізу зазначеної норми убачається, що початком строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у даній справі є зокрема, скасування наказу ГУ Національної поліції у Вінницькій області о/с №167 від 16.09.2016 року в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського - водія Вінницького відділу поліції ГУ Національної поліції у Вінницькій області.

Для звернення до суду з вимогами щодо оскарження наказу органу поліції щодо звільнення, визначено місячний строк відповідно до положень ч. 3 ст. 99 КАС України.

З наказом о/с №167 від 16.09.2016 року ГУ Національної поліції у Вінницькій області про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, позивач був ознайомлений 16.09.2016 року, про що свідчить особистий підпис на оригіналі указаного наказу.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених доводів та чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

З пояснень позивача слідує, що останній тривалий час перебував в с. Чемериське Барського району Вінницької області по догляду за дідом та бабою ОСОБА_5, ОСОБА_6, 1935 рік народження обох доводиться належними доказами.

Факт перебування позивача в с. Чемериське Барського району Вінницької області підтверджується довідкою за підписом сільського голови від 04.01.2017 року, з якої слідує, що ОСОБА_1 у період з 20.09.2016 року по 04.01.2017 року тимчасово проживав без реєстрації в с. Чемериське по догляду за своїми пристарілими дідусем ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_6

Крім того, відповідно до довідки зав. ФАПом с. Чемериське убачається, що ОСОБА_1 здійснює догляд за пристарілими дідусем та бабусею, неодноразово звертається до медичних працівників про надання невідкладної їм допомоги із серпня 2015 по даний час.

Таким чином, місячний строк для звернення до адміністративного суду в даному випадку обчислюється з моменту коли позивач мав повну, реальну та об'єктивну можливість звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, включає в себе і дотримання справедливого балансу.

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що клопотання позивача та його представника слід задовольнити, визнати причини пропуску строку звернення до суду щодо позовних вимог поважними, відтак клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку із пропущенням ОСОБА_1 строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 167, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду - відмовити.

Клопотання позивача задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом - поважними.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя./підпис/. Дмитришена Руслана Миколаївна

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: