Справа № 815/6577/16
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6577/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гусева О.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Селімової О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Левенець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Поліції в Одеській області про зміну формулювання причини звільнення у наказі №989 о/с від 03 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Поліції в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд: змінити формулювання причини звільнення у наказі Головного управління Поліції в Одеській області №989 о/с від 03 жовтня 2016 року, а саме:

„Відповідно до Закону України „Про Національну поліцію" звільнити зі служби в поліції за п.7, ч.1, ст.77 (за власним бажанням), 13.10.2016 року, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Вислуга років станом на 01 вересня 2016 року складає 12 років 05 місяців. Підстава: за власним бажанням.

Позивач під час розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

Як встановлено судом, наказом т.в.о. генерал поліції третього рангу Лорткіпанідзе Г. № 217 о/с від 07.11.2015 року, відповідно до положень п.9, п.12 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", призначено ОСОБА_1, який мав спеціальне звання старший лейтенант міліції, інспектором Комінтернівського відділу поліції ГУНП в Одеській області, присвоївши йому спеціальне звання старший лейтенант поліції.

Підстава: заява ОСОБА_1 від 07.11.2015 року (а.с. 53).

01.03.2016 року АК № 8 ГУ НП в Одеській області проведено атестацію позивача, за результатами якої прийнято рішення, зазначене в розділі ІV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність".

З відповідним висновком атестаційної комісії позивач ознайомлений 10.03.2016 року, про що свідчить підпис із зазначенням прізвища та ініціалів позивача в розділі ІV атестаційного листа.

Згідно висновку Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 1 скарга ОСОБА_1 розгляду не підлягає, оскільки скаржником не набрано 60 і більше балів.

Судом встановлено, що ГУ НП в Одеській області було винесено наказ №989 о/с від 03 жовтня 2016 року, відповідно якого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнено за п.5.ч.1 ст.77 (через службову невідповідність).

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Позивач просить в адміністративному позові просить змінити формулювання причини звільнення у наказі Головного управління Поліції в Одеській області №989 о/с від 03 жовтня 2016 року, а саме: „Відповідно до Закону України „Про Національну поліцію" звільнити зі служби в поліції за п.7, ч.1, ст.77 (за власним бажанням), 13.10.2016 року, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Вислуга років станом на 01 вересня 2016 року складає 12 років 05 місяців. Підстава: за власним бажанням.

Згідно ст. 77 Закону України „Про національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв'язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Однак судом під час розгляду справи було встановлено, що позивачем не було подано рапорту (інших доказів) про звільнення за власним бажанням.

Під час розгляду справи позивач зазначив, що він не повідомляв відповідача про те, що бажає звільнитись, а також не подавав рапорту про звільнення за власним бажанням.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку щодо відсутності у відповідача підстав для видання наказу про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, не доведеними тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Поліції в Одеській області про зміну формулювання причини звільнення у наказі №989 о/с від 03 жовтня 2016 року.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту.

Суддя О.Г. Гусев

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Поліції в Одеській області про зміну формулювання причини звільнення у наказі №989 о/с від 03 жовтня 2016 року.

14 лютого 2017 року.