Справа № 813/4386/16
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Львів № 813/4386/16

11 год. 43 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у колегіальному складі: головуючий суддя Клименко О.М., суддя Гавдик З.В., суддя Мартинюк В.Я. за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача 1: представник не прибув;

відповідача 2: представник Филипець Ю.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування штрафу № 039874 від 18.11.2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2016 року на автомобільній дорозі Київ-Чоп посадовими особами відповідача було зупинено для здійснення габаритно-вагового контролю автомобіль ОСОБА_3 марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2. За результатами перевірки було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт № 0003838 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також Розрахунок № 274 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 20.09.2016 року. На підставі вищевказаних документів відповідачем винесено постанову № 039874 від 18.11.2016 року, якою на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн., оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 допущено надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач вважає зазначені в Акті від 20.09.2016 року дані габаритно-вагового контролю необґрунтованими та не підтвердженими, оскільки під час здійснення габаритно-вагового контролю відповідачем не взято до уваги, що позивач не є перевізником та не може бути суб'єктом відповідальності за порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», а зважування автомобіля здійснювалось невідомим приладом без здійснення фактичного обміру причепа. Звертає увагу на суттєві недоліки та суперечності у документах, складених за наслідками зважування автомобіля з причепом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином; заперечення на позовну заяву не подав.

Позиція відповідача 2 викладена в письмовому заперечення на адміністративний позов, де зазначено, що водієм позивача під час проведення перевірки транспортного засобу було надано інші документи, ніж ті, на які покликається позивач в адміністративному позові. Також звертає увагу, що вага автомобільна підкладна моделі Cheklode Freeweigh № У2570-07, якою здійснювалось зважування автомобіля позивача, зареєстрована в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та відповідає вимогам ГОСТ 29329-92.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив. Ствердив, що у зв'язку з наданням позивачем послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», до нього було застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача 2, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

20.09.2016 року на автомобільній дорозі Київ-Чоп 569км+155м посадовими особами відповідача було зупинено для здійснення габаритно-вагового контролю автомобіль ОСОБА_3 марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до результатів зважування, навантаження на осі автомобіля становило: 1) 7250 кг, 2) 11800 кг, 3) 7850 кг 4) 9250 кг, 5) 9900 кг, разом 46050 кг.

За результатами перевірки було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт № 0003838 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також Розрахунок № 274 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 20.09.2016 року, у якому визначено суму плати за проїзд автомобіля позивача автомобільними дорогами загального користування у розмірі 362,25 Євро.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником управління Укртрансбезпеки у Львівській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 039874 від 18.11.2016 року, якою за допущення надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», на ФОП ОСОБА_3 накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту

Статтею 6 цього Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Частиною 2 ст. 29 цього ж закону передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 цього ж Закону автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі ст. 60 цього ж Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В матеріалах справи містяться результати зважування автомобіля марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2, від 20.09.2016 року (а. с. 16), відповідно до яких навантаження на осі автомобіля становило: 1) 7250 кг, 2) 11800 кг, 3) 7850 кг, 4) 9250 кг, 5) 9900 кг, разом 46050 кг. Вказане свідчить про те, що для руху транспортного засобу - автомобіля марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2, позивач повинен був мати документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки загальна маса транспортного засобу становила 46050 кг, навантаження на одиночну вісь становило 11800 кг, навантаження на строєні осі - 27000 кг. Вказані показники перевищують максимально дозволені навантаження, встановлені п. 22.5. Правил дорожнього руху. Судом встановлено та не заперечувалось представником позивача, що документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», на перевезення вантажу автомобілем марки Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2 20.09.2016 року були відсутні.

Суд вважає необґрунтованим твердження позивача про невідповідність засобу вимірювальної техніки вимогам законодавства та про відсутність інформації про використовувані автомобільні ваги, оскільки представником відповідача до матеріалів справи долучено копії свідоцтва про державну метрологічну атестацію № 34-1372 від 09.08.2007 року, сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2195-2007 від 21.11.2007 року, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/3517 від 08.07.2017 року, відповідно до яких вага автомобільна підкладна моделі Cheklode Freeweigh № 008178, якою здійснювалось зважування автомобіля позивача, зареєстрована в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та відповідає вимогам ГОСТ 29329-92.

Крім того, суд зазначає, що допущені посадовими особами відповідача помилки та неточності в акті № 0003838 від 20.09.2016 року та розрахунку № 274 від 20.09.2016 року (зокрема, у п. 5 довідки «Тип транспортного засобу» зазначено підпункт 3, що відповідає вантажному автомобілю з трьома осями, в той же час, автомобіль позивача є вантажним автомобілем з напівпричепом, що відповідає підпункту 12 пункту 5 довідки, та відповідну помилку у розрахунку № 274 від 20.09.2016 року) не впливають на встановлення факту порушення позивачем п. 22.5. Правил дорожнього руху та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» і такі документи не слугували підставою для прийняття спірної постанови.

Стосовно твердження позивача про те, що він не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Статтею 48 цього ж Закону встановлено обов'язок автомобільних перевізників та водіїв мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Такими документами для автомобільного перевізника є: документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; а для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 12 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. N 1567, рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з п. 15 цього ж Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, крім іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 21 цього ж Порядку у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено, що у графі «належність транспортного засобу» Акта проведення перевірки від 20.09.2016 року зазначено ОСОБА_3

Позивач стверджує, що не здійснював перевезення автомобілем Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2 та не був автомобільним перевізником в розумінні ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки ним було укладено договір № 01/16-01 від 04.01.2016 року про передачу в оренду вказаного автомобіля приватному підприємцю ОСОБА_4 Крім того, приватним підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір № 010116/6 від 04.01.2016 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого автомобіль Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2 здійснює перевезення вантажів замовника - ТОВ «Енергомонтажвентиляція». В той же час, судом встановлено, що водієм автомобіля Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Bodex KIS 3W-S, номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_5 не було надано до перевірки усіх документів, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Не було надано таких документів і позивачем під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбувся 18.11.2016 року. До перевірки водієм було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у якому зазначено ОСОБА_3 власником транспортного засобу. Щодо долученої представником позивача до матеріалів справи видаткової накладної суд зазначає, що в акті перевірки від 20.09.2016 року зазначено накладну з тим же номером, однак вказано інших відправника та одержувача. З цих підстав суд вважає необґрунтованим покликання представника позивача на вказану видаткову накладну.

Жодних інших документів на вантаж, що перевозився, до перевірки надано не було. Відтак, у посадових осіб відповідача 1 на момент винесення спірної постанови була відсутня інформація стосовно наявності будь-яких інших документів, на підставі яких виконують вантажні перевезення, ніж ті, які було надано до перевірки.

Також суд зазначає, що позивач не скористався правом виготовлення тимчасового реєстраційного талона на строк дії договору оренди транспортного засобу, встановленим п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин справи та меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що відповідач під час винесення спірної постанови № 039874 від 18.11.2016 року діяв в межах повноважень, встановлених законом, та з урахуванням вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач, в свою чергу, не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Відтак, у задоволенні адміністративного позову про скасування постанови № 039874 від 18.11.2016 року слід відмовити.

Правила ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 14.02.2017 року.

Головуючий суддя Клименко О.М.

Суддя Гавдик З.В.

Суддя Мартинюк В.Я.