Справа № 466/10453/16-а
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Гарасим'яку Р.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

у грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил №21779/20508/2016 від 09 листопада 2016 року.

В обгрунтування своїх вимог зіслався на те, що 09 листопада 2016 року заступником начальника Волинської митниці ДФС було винесено постанову в справі про порушення митних правил №21779/20508/2016 від 09 листопада 2016 року, якою його було визнано винним у порушенні митних правил, встановлених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Як встановлено при розгляді справи посадовою особою митниці, 03 липня 2016 року на митну територію України через митний пост «Доманове» ним, ОСОБА_2, в митному режимі «транзит» було ввезено автомобіль марки «AUDI А 6» д.н.з. НОМЕР_1. Термін вивезення даного транспортного засобу з митної території України закінчився 13 липня 2016 року.

З оскаржуваної постанови вбачається, що справу розпочато 10 жовтня 2016 року, а постанову винесено 09 листопада 2016 року, тобто строк із моменту виявлення правопорушення становить більше двох місяців, що суперечить вимогам КУпАП, яким регулюється порядок розгляду даної категорії справ та накладення стягнення.

Отже, заступником начальника Волинської митниці ДФС було порушено порядок розгляду справи та накладення стягнення, оскільки термін, який встановлений ст. 38 КУпАП закінчився 13 вересня 2016 року, а провадження у даній справі розпочато 10 жовтня 2016 року, як зазначено у постанові.

Оскільки під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови, він не був присутній, то відповідач направив йому її поштою. Він отримав дане відправлення на пошті 02 грудня 2016 року, про що у відділі поштового зв'язку є відповідна відмітка та його підпис.

Виходячи із цього, просить вважати термін на оскарження постанови не пропущеним, оскільки він отримав її пізніше не із власної волі, а без наявності документу йому були невідомі мотиви митниці щодо притягнення його до відповідальності, що вплинуло на його можливість оскаржити дану постанову.

З огляду на такі обставини просить постановити рішення, яким скасувати постанову в справі про порушення митних правил №21779/20508/2016 від 09 листопада 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в адміністративному позові.

Представник Волинської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах знаходиться клопотання, з якого вбачається, що він просить розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки інформації, в програмно - інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС встановлено, що 03 липня 2016 року на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_2 в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «AUDI А 6» д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2

На підставі вищевказаного старшим державним інспектором митного поста «Доманове» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 складено протокол № 2177/20508/16 від 10.10.2016 року про порушення позивачем митних правил, а 09.11.2016 року заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними право рушеннями ОСОБА_4 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 8500 грн.

Із супровідного листа №1584/03-70-67 від 10.10.2016 року, який підписаний заступником начальника митного моста «Доманове» Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 та скерований ОСОБА_2, вбачається, що протокол про порушення митних правил від 10.10.2016 року №2177/20508/2016 був скерований ОСОБА_2 та його було повідомлено, що розгляд справи відбудеться 09 листопада 2016 року Волинською митницею ДФС за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі (а.с.15).

З листа №10816/03-70-20-03 від 10.11.2016 року вбачається, що постанова від 09.11.2016 року про накладення штрафу по справі про порушення митних правил №2177/20508/2016 за ч.3 ст. 470 МК України була скерована ОСОБА_2 (а.с.16).

З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_2 отримав копію постанови 30 листопада 2016 року (а.с.17).

Пунктом першим статті 320 Митного кодексу України встановлено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Статтею 70 Митного кодексу України встановлені види митних режимів. Відповідно до положень статті 71 Митного кодексу України встановлено, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Таким чином, вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «AUDI А 6» д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 95 Митного кодексу України, встановлюються строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ОСОБА_2, задекларувавши автомобіль як такий, що ввезений в Україну в режимі транзиту, повинен був на протязі 10 днів його вивезти і використовувати лише з метою переміщення до пункту призначення. Однак, позивач цього не зробив і використовував транспортний засіб на території України.

Таким чином, ОСОБА_2 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного перевезення транспортного засобу марки «AUDI А 6» д.н.з. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, що перебуває під митним контролем більше ніж на десять діб.

Отже, в діях позивача дійсно є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, у зв'язку з чим відповідачем правомірно винесено спірну постанову.

Доводи представника позивача про закінчення строку притягнення до відповідальності на момент винесення оскаржуваної постанови є безпідставними, адже порушення є триваючим, так як на момент винесення постанови автомобіль залишався і використовувався на території України.

Саме ж порушення митним органом строку винесення постанови про притягнення позивача до відповідальності після складання протоколу не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, адже не потягло незаконності притягнення до відповідальності.

Отже, враховуючи обставини справи та виходячи з аналізу відповідних їм норм матеріального права, вказана постанова відповідача є законною і підстави для її скасування відсутні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 10, 69, 70, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 70,90,93,95,320,470 МК України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити за їх безпідставністю.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська