Справа № 803/3807/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 р. № 876/9449/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі №803/3807/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

01.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» (далі - Товариство) звернулося в суд з позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ОДПІ), просило, з врахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог від 25.01.2016 (а.с.194), визнати протиправним та скасувати в цілому податкове повідомлення-рішення від 24 грудня 2015 року № на суму 42 190 грн. 79коп.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОДПІ подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при проведенні документальної перевірки встановлено, що Товариством укладено з юридичними особами ряд договорів купівлі-продажу нафтопродуктів, відповідно до яких позивач в порядку та на умовах визначених договорами зобов'язується відпустити автомобільні бензини та дизельне паливо по відомостях по ціні, яка встановлена на день фактичного відпуску на всі види нафтопродуктів на АЗС Товариства. Сума реалізації для комерційного використання становить 590 670,98 грн. Перевіркою встановлено, що товари відпускаються покупцю через АЗС за ціною з врахуванням акцизного податку. Апелянт вказує, що судом першої інстанції при прийнятті постанови не враховано, що роздрібний продаж нафтопродуктів через мережу АЗС здійснюється саме кінцевому споживачеві та є об'єктом оподаткування акцизним податком. Провівши аналіз підприємств, що зареєстровані на території Волинської області та мають вид діяльності по КВЕД 19.20 - виробництво продуктів нафтоперероблення, з господарюючими суб'єктами, з якими заключені договори купівлі-продажу та з якими виписано видаткові накладні позивачем за вересень 2015 року, встановлено відсутність таких платників. Провівши аналіз підприємств, що зареєстровані на території Волинської області та мають вид діяльності по КВЕД 47.30 - роздрібна торгівля пальним, з даними ТзОВ «Укр-Петроль» за вересень 2015 року, встановлено відсутність таких платників. Апелянт вказує, що сам факт наявності письмово укладеного договору купівлі-продажу (поставки) та інших обов'язкових необхідних документів для відпуску споживачу нафтопродуктів через мережу АЗС за безготівковою формою розрахунку із використанням відомостей не свідчить і не може свідчити про оптовий продаж нафтопродуктів.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності суд апеляційної інстанції доходить переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Укрпетроль» зареєстровано Луцьким міським управлінням юстиції Волинської області 28.01.2005, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 31.01.2005, серед видів діяльності: 46.71 - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 47.30 - роздрібна торгівля пальним.

З 02.12.2015 по 04.12.2015 ОДПІ відповідно до наказу від 23 листопада 2015 року №727 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статтею 79 Податкового кодексу України (далі-ПК України) проведено документальну позапланову перевірку Товариства з питань правильності відображення показників задекларованих у декларації акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за вересень 2015 року за результатами якої складено акт від 09 грудня 2015 року №1058/03-06-15.02-39610216 (а.с.26-36).

Відповідно до висновків вказаного акта, позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення Товариством статті 213, 214, підпункт 215.3.4 пункту 215.3 статті 215, статтю 216 ПК України та наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку», що призвело до заниження ТОВ «Укр-Петроль» акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за вересень 2015 року в сумі 28 127 грн. 19 коп.

За наслідками перевірки ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 24 грудня 2015 року №, яким на підставі акта перевірки №1058/03-06-15.02-39610216 позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на 42 190 грн. 79 коп., в тому числі за основним платежем в розмірі 28 127 грн. 19 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 14 063 грн. 60 коп. (а.с.60)

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, Товариство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, в редакції чинній на час проведення перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З матеріалів справи встановлено, що листом ОДПІ від 04.11.2015 №11307/03-06-15.02-12 Товариству запропоновано надати пояснення щодо відображення у Додатку 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів», поданого до декларації з акцизного податку за період вересня 2015 року, вартості реалізації товарів для комерційного використання по м.Ковель в сумі 562 543,79 грн. та їх документальне підтвердження (а.с.6).

У зв'язку з виявленням недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях та не надання пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит від 04.11.2015 №11307/03-06-15.02-12 Наказом начальника ОДПІ від 23.11.2015 №727 наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства по правильності відображення показників задекларованих у декларації з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за вересень 2015 року, терміном 3 робочих дні з 02.12.2015 (а.с.5).

Як вбачається з акта перевірки від 09 грудня 2015 року №1058/03-06-15.02-39610216 висновок щодо заниження Товариством акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за вересень 2015 року в сумі 281 237,19 зроблено за результатами аналізу податкової звітності ТОВ «Укр-Петроль»: встановлено неправомірне відображення у р.5.4 та 6.4 Додатку 6 до декларації з акцизного податку ТОВ «Укр-Петроль» за вересень 2015 року вартості від реалізації пального для комерційного призначення в сумі 562 543,79 грн.

При перевірці використано декларації з акцизного податку за вересень 2015 року, комп'ютерні бази даних автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби та надані Товариством супровідними листами від 03.12.2015 №124 та від 04.12.2015 №128 для огляду під час перевірки оригінали документів.

Так, відповідно до підпунктів 14.1.4 та 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Відповідно до п.215.1 ст.215 ПК України встановлено, що до підакцизних товарів належать, зокрема, нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне.

Згідно з підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України встановлено, що об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Аналіз вказаних законодавчих норм дозволяє дійти висновку, що об'єктом оподаткування акцизним податком є будь-які операції з роздрібної реалізації підакцизних товарів (в цій справі нафтопродуктів) кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Згідно з підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 ПК України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Відповідно до пункту 216.9 статті 216 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Підпункт 14.1.212 п. 14.1 ст.14 ПК України закріплює, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 4.4 пункту 4 ДСТУ 4303:2004 роздрібна торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.

Таким чином, кваліфікуючими ознаками поняття «реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами» є: продаж товарів, тобто операція при якій відбувається перехід права власності на товар; спеціальна суб'єктність - споживачі; некомерційне використання товару.

Водночас, нормами Податкового кодексу України не надано визначення поняттю «некомерційне» або «комерційне» використання підакцизних товарів.

Частина 1 статті 52 Господарського кодексу України закріплює визначення «некомерційне господарювання» - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Статтею 42 Господарського кодексу України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З економічної точки зору комерційне використання підакцизних товарів передбачає подальший перепродаж, перероблення (використання як сировини) чи перетворення товару, а некомерційне використання для кінцевого споживання, не передбачає подальшого перепродажу, перероблення (використання як сировини) чи перетворення товару.

Відповідно до частини 1 статті 698 Цивільного кодексу України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

З метою впорядкування роздрібної торгівлі нафтопродуктами постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами (далі - Правила №1442), відповідно до п.2 яких роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів. Продаж нафтопродуктів (крім бензину, дизельного палива, скрапленого вуглеводневого газу) у дрібній розфасовці здійснюється також через спеціалізовані магазини, що продають товари господарського вжитку (далі - спеціалізовані магазини).

Згідно з пунктом 10 Правил №1442 розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 2.1 Правил Національної системи масових електронних платежів, затверджених Постановою Правління Національного банку України 10.12.2004 №620, смарт-картка - картка в пластиковому вигляді з умонтованим мікроконтролером як носієм та обробником інформації, потрібної для ініціювання переказу коштів та/або виконання службових операцій.

Пунктом 10.3.2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція), затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 №281/171/578/155 встановлено, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №6-НП.

Наказом Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №14 затверджено Порядок заповнення та подання декларації акцизного податку, відповідно до якого Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» заповнюється окремо для кожного місця здійснення реалізації підакцизних товарів із обов'язковим зазначенням відповідного коду за КОАТУУ в такому порядку, зокрема,: графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків; графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання; у графі 5 «Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн (гр. 3 - гр. 4)» вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Отже, законодавцем у Розрахунку суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (Додаток 6 до Декларації акцизного податку) окремою графою виділено вартість реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Таким чином, законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням талонів, платіжних карток та смарт-карток (паливних карток).

При цьому, віднесення відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС до операцій з реалізації (продажу) залежить від виду цивільно-правового чи господарсько-правового договору, на підставі якого здійснюється такий відпуск, оскільки щодо підакцизних товарів (продукції) суб'єктами господарювання можуть укладатись різного виду господарські та цивільно-правові договори, тоді як виникнення об'єкту оподаткування акцизним податком пов'язане з наявністю передбачених підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України умов, а саме здійснення операції продажу товару кінцевому споживачу для його особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Отже, висновок контролюючого органу щодо виключно роздрібного характеру торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС на думку суду апеляційної інстанції не відповідає нормам чинного законодавства України та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства, оскільки в законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

З матеріалів справи встановлено, що задекларовані Товариством показники у декларації з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за вересень 2015 сформовано з урахуванням укладених Товариством, як Продавцем, договорів купівлі-продажу нафтопродуктів №69 від 09.06.2015 з ФОП ОСОБА_2, №7 від 01.04.2015 з ФОП ОСОБА_3, №501 від 12.09.2015 з ТОВ «ВО Ковельсільмаш», №1 від 01.04.2015 з ТОВ «Ютрейд», №8 від 01.04.2015 ФОП ОСОБА_4, №155 від 15.06.2015 з ТОВ «Фармаком» ЛТД, №159 від 15.06.2015 з Ковельським міжгосподарським комбікормовим заводом, №164 від 15.06.2015 із філією Ковельська «ДЕД» ДП «Волинський ОАД», №169 від 15.06.2015 із СП «Д'бті Фрі Трейдінг», №166 від 15.06.2015 з КП АТП 0262, №397 від 08.09.2015 з Ковельською Виховною Колонією (вартість договору складає 5000 грн), №396 від 27.07.2015 з Ковельською Виховною Колонією (вартість договору складає 852,75 грн), №173 від 01.07.2015 з Професійно-технічним училищем №5 (вартість договору складає 40 417 грн), №167 від 01.07.2015 з Люблинецькою селищною радою (вартість договору складає 11 286 грн), №165 від 15.06.2015 з СТОВ «Сагайдачного», №163 від 15.06.2015 з ТОВ «Волинь Склопласт», №162 від 15.06.2015 з ТОВ «Укрдорс», №161 від 15.06.2015 з ТОВ «Старовижівське паливо-торф», №160 від 15.06.2015 з ФОП ОСОБА_5, №158 від 15.06.2015 з СВК «Батьківщина», №157 від 15.06.2015 з ТОВ «ВКФ Ковель», №156 від 15.06.2015 з ковельською філією ДП «Укрветсанзавод», №154 від 15.06.2015 з ТОВ «Ковельська міська друкарня», №152 від 15.06.2015 з РЖКП 1, №502 від 12.09.2015 з КП «Екокомунсервіс», №503 від 12.09.2015 з ПП «Фомальгаут - Волинь» (а.с.103-126, 131-133).

Відповідно до умов вказаних договорів Продавець зобов'язується передати у власність і відпустити Покупцеві автомобільні бензини та дизельне паливо (в подальшому нафтопродукти) по відомостях по ціні, яка встановлена на день фактичного відпуску на всі види нафтопродуктів на АЗС Продавця, а в окремих договорах - по ціні із встановленою відсотковою знижкою (2%, 3% та 4%) від ціни, яка існує на день реалізації на всі види нафтопродуктів на АЗС Продавця. Оплата здійснюється Покупцем шляхом 100 відсоткової передоплати за нафтопродукти на розрахунковий рахунок Продавця. Підстава для оплати є рахунок, накладна на відвантаження нафтопродуктів. Підтвердженням розрахунків є оригінал проведеного платіжного доручення, завіреного банківською установою. Відвантаження нафтопродуктів проводиться на всіх АЗС ТОВ «Укр Петроль». Термін дії вказаних договорів до 31.12.2015 у фінансовому відношенні - до повного розрахунку між сторонами.

Відповідно до договору купівля-продажу нафтопродуктів №81002 від 01.07.2015 укладеного між позивачем та ТОВ «Берліо-інтер-кард» Товариства (Продавець) зобов'язується відпускати товар (бензин А-95, А-92, ДП, що є в наявності на АЗС) на АЗС пред'явнику смарт-картки Berlio, що дають право на одержання товару. Для проведення заправки за смарт-картками Покупець передає у користування Продавцю устаткування, що дозволяє здійснювати відпуск товару по смарт-картках, а також інструкцію з експлуатації цього устаткування. Продавець зобов'язаний відпускати товар будь-якій особі, що надає смарт-картки Покупця. Відпуск проводиться в режимі роботи, що діє на АЗС Продавця. Ціна та загальна вартість Договору визначається у розмірі загальної вартості товару, прийом-передача якого додатково підтверджена видатковими документами, оформленими між сторонами за весь період дії договору. Оплата здійснюється Покупцем шляхом 100 відсоткової передоплати за нафтопродукти на розрахунковий рахунок Продавця. Ціна на товар встановлюється Продавцем щоденно і визначена як роздрібна ціна на відповідних АЗС на день відпуску товару з урахуванням 3 відсотків знижки. Відвантаження нафтопродуктів проводиться на АЗС ТОВ «Укр Петроль» (а.с.127-128)

В ході здійснення операцій за вказаними договорами Товариством виписано покупцям видаткові накладні та складено роздаткові відомості всього на загальну суму реалізації СГД для комерційного використання 590 670,85 грн.

Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття «господарська діяльність» та «комерційна діяльність» не є тотожними. Комерційне використання ПММ передбачене для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

У разі якщо суб'єкт господарювання планує здійснювати операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального іншим особам чи будь-які інші операції з пальним на митній території України, які визначені в абзаці другому підпункту 14.1.212 пункту 14.1 ст. 14 ПК України, то до початку здійснення таких операцій такий повинен зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального.

В акті перевірки та апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що провівши аналіз підприємств, що зареєстровані на території Волинської області та мають вид діяльності по КВЕД 19.20 - виробництво продуктів нафто перероблення та КВЕД 47.30 - роздрібна торгівля пальним, з якими позивачем укладено договори купівлі-продажу та за якими виписано видаткові накладні за вересень 2015 року, ОДПІ встановлено відсутність таких платників.

Щодо вказаного, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпунктів 212.3.1-1 та 212.3.2 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність; інші платники підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців, не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому розпочато господарську діяльність.

На вимогу суду апеляційної інстанції, листом від 06.02.2017 №321/10/03-06-10-013 відповідачем подано витяг із ІС «Податковий блок» по контрагентах Товариства, з якими укладено вище згадані договори купівлі-продажу нафтопродуктів та з яких встановлено, що серед видів діяльності ТОВ «Ютрейд» вказано 46.12 - діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, 47.30 - роздрібна торгівля пальним, ТОВ «Старовижівське паливо-торф» - 19.20 - виробництво продуктів нафто перероблення.

Відповідачем вказаним фактичним даним при проведенні документальної позапланової перевірки Товариства з питань правильності відображення показників задекларованих у декларації акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за вересень 2015 року належної юридичної оцінки не надано.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що по досліджених судом договорах купівлі-продажу нафтопродуктів, економічна діяльність не всіх контрагентів Товариства у вересні 2015 року була пов'язана з діяльністю щодо торгівлі пальним, в тому числі роздрібної, що зобов'язувало таких зареєструватися як платник акцизного податку.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що не може бути визнаним недійсним рішення податкового органу в якійсь частині, оскільки суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, приймаючи до уваги те, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Дана позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові Верховного суду від 05.12.2006р. у справі за позовом ЗАТ «Київський склотарний завод» до ДПІ в Оболонському районі м.Києва про визнання рішень недійсними та з врахуванням ч.2 ст.161 КАС України, повинна бути врахована при вирішенні спірних правовідносин.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 24 грудня 2015 року № та задоволення адміністративного позову Товариства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені апеляційної скарги Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області відмовити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі № 803/3807/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 15.02.2017р.