Справа № 806/981/16
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м.Житомир справа № 806/981/16

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Євораускас А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представник відповідача у судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії

встановив:

10 червня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Адміністрації Президента України про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що 27 травня 2016 року він надіслав на ім'я голови Адміністрації Президента України звернення щодо самоусуненості керівництва Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Житомирська ОДА) від запобігання повторення створення передумов успішності зовнішньої воєнної агресії. Листом відповідача від 3 червня 2016 року вказане звернення було надіслано на адресу Житомирської ОДА. Просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача - Адміністрації Президента України, який не розглянув звернення позивача від 27 травня 2016 року. Визнати неправомірною дію відповідача Адміністрації Президента України, яка звернення позивача від 27 травня 2016 року надіслала для розгляду органу і особам, дії та бездіяльність яких оскаржуються. Зобов'язати відповідача Адміністрацію Президента України вчинити певні дії: відкликати з Житомирської ОДА звернення позивача від 27 травня 2017 року та розглянути його відповідно до вимог законодавства України.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог пояснив, що дії відповідача щодо перенаправлення його звернення від 27 травня 2016 року на адресу Житомирської ОДА є протиправними, оскільки відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Крім того, позивач пояснив, що його право на звернення є конституційним так само як і обов'язок відповідача дати обґрунтовану відповідь на його звернення. Таким чином, на думку позивача, вказані дії/бездіяльність відповідача є протиправними та порушують вимоги Конституції України та Закону України «Про звернення громадян». Також позивач вважає, що його звернення від 27 травня 2016 року розглянуто неналежною особою, тобто не главою Адміністрації Президента України Б.Ложкіним, а заступником керівника приймальні Ю.Сизоненко.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки у судове засідання не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.129). 21 грудня 2016 року надіслав на адресу Житомирського окружного адміністративного суду заперечення проти позову (а.с.109-112). В обґрунтування заперечень зазначив, що Адміністрація Президента України не є вищестоящим органом відносно Житомирської ОДА. Таким чином, Адміністрація Президента України, розглянувши звернення позивача від 27 травня 2016 року та виявивши той факт, що Глава Адміністрації Президента України не є вищою посадовою особою у порядку підлеглості стосовно ОСОБА_5 - першого заступника голови Житомирської ОДА, правомірно скерувала звернення позивача від 27 травня 2016 року на адресу Житомирської ОДА. Окрім того представник відповідача зазначив у запереченнях про те, що у діях Адміністрації Президента України відсутні ознаки бездіяльності, оскільки бездіяльність це відсутність будь-яких дій з боку суб'єкта владних повноважень, у випадку коли вказаний суб'єкт наділений відповідними повноваженнями вчиняти певні дії, і не вчинення таких дій порушує права особи. Оскільки серед переліку повноважень Адміністрації Президента України відсутні повноваження щодо здійснення конкретних заходів впливу на посадових осіб обласних державних адміністрацій, то під час опрацювання листа ОСОБА_1 жодного негативного наслідку не спричинено, а розглянуто його звернення від 27 травня 2016 року та надано йому письмову відповідь від 3 червня 2016 року про результати розгляду його листа.

Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 травня 2016 року позивач надіслав на ім'я Глави Адміністрації Президента України звернення про самоусуненість керівництва Житомирської обласної державної адміністрації від запобігання повторення створення передумов успішності зовнішньої воєнної агресії (а.с.24).

Згідно листа, отриманого ОСОБА_1 з приймальні Адміністрації Президента України від 3 червня 2016 року вбачається, що його звернення від 27 травня 2016 року на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано до Житомирської обласної державної адміністрації (а.с.25).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Питання звернення громадян щодо практичної реалізації наданого їм статтею 40 Конституції України права вносити, зокрема в органи державної влади, пропозиції про поліпшення їх діяльності, а також можливість участі в їх управлінні з метою впливу на їх роботу, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначаються Законом України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон України №393/96-ВР).

Вимоги до звернення визначені статтею 5 Закону України №393/96-ВР і полягають у тому, що вони адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина перша статті 5 Закону України №393/96-ВР).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 15 Закону України №393/96-ВР відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Отже, законодавство формує принцип, за яким звернення мають розглядати ті органи, до компетенції яких належать порушені у них питання.

Позивачем на ім'я Глави Адміністрації Президента України було надіслано звернення від 27 травня 2016 року, у якому містилася інформація нездійснення ОСОБА_5 - першим заступником Голови Житомирської обласної державної адміністрації прийому громадян та неприйняття ним пропозиції від позивача щодо запобігання повторення створення передумов зовнішньої воєнної агресії. При цьому також у зверненні ОСОБА_1 зазначив прізвище Голови Житомирської обласної державної адміністрації, проте жодних фактів будь-яких порушень законодавства з боку останнього не виклав та жодних доказів не надавав.

Відповідно до пункту 28 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України створює для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Так, Указом Президента України від 25 лютого 2010 року №265 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України» створено Адміністрацію Президента України.

Згідно з пунктами 1 та 3 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 2 квітня 2010 року №504 (далі - Положення №504), Адміністрація є постійно діючим допоміжним органом, основними завданнями якої є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

Зі змісту норм Положення №504 не вбачається можливості здійснення Адміністрацію Президента України будь-яких конкретних заходів впливу на зазначених у зверненні ОСОБА_1 посадових осіб, зокрема, першого заступника Голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_5, крім того, Глава Адміністрації Президента України не є вищою, у порядку підлеглості, посадовою особою стосовно ОСОБА_5

Позивачу було надано відповідь на його звернення від 27 травня 2016 року у листі від 3 червня 2016 року у якому позивача повідомлено про те, що його звернення від 27 травня 2016 року на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано до Житомирської обласної державної адміністрації (а.с.25).

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду (частина 1 статті 16 Закону України №393/96-ВР).

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України №393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Отже, враховуючи те, що Положення №504 не передбачає можливості здійснення Адміністрацію Президента України заходів впливу на зазначених у зверненні ОСОБА_1 посадових осіб; Глава Адміністрації Президента України не є вищою посадовою особою у порядку підлеглості стосовно першого заступника Голови Житомирської обласної адміністрації, суд дійшов висновку про те, що звернення ОСОБА_1 від 27 травня 2016 року, правомірно скеровано Адміністрацію Президента України до Житомирської обласної державної адміністрації у відповідності до частини 3 статті 7 Закону України №393/96-ВР та про відсутність порушення положень частини 4 статті 7 Закону України №393/96-ВР у діях Адміністрації Президента України.

Оскільки відповідач розглянувши звернення позивача, виходячи з наданих законом повноважень, надав відповідь про результат розгляду звернення позивача та правомірно скерував його за належністю до Житомирської обласної державної адміністрації, суд вважає решту доводів позивача необґрунтованими та не приймає їх до уваги.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій, тому суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 13 лютого 2017 р.