Справа № 736/146/17
Суддя: Чурупченко М. І.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/146/17
Номер провадження 2-а/736/27/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чурупченка М.І.,

з участю секретаря - Макуха О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Іваненка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Корюківці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про порушення права на соціальний захист, визнання неправомірним рішення Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про припинення виплати пенсії, та зобов'язання виплатити пенсію з 10 листопада 2015 року по 31 грудня 2016 року в повному обсязі,-

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2017 року позивач звернувсь до суду із даним позовом та просить визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати йому пенсії, як інваліду третьої групи з 10 листопада 2015 року по 31 грудня 2016 року, зобов'язати Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити йому пенсію, як інваліду третьої групи з 10 листопада 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому встановлено третю групу інвалідності (довідка МСЕ-ЧЕВ №410715), безтермінову. У відповідності із ст..ст. 8, 30-35 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йому було призначено пенсію по інвалідності, яку завжди отримував вчасно. 05.01.2017 року він звернувся до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про надання роз'яснення щодо припинення виплати йому пенсії. Листом відповідач повідомив, він з 10.11.2015 року є сільським головою і що відповідно законодавства таке нарахування і виплата пенсії була правомірно припинена, оскільки він працює в органах місцевого самоврядування. Потім при зміні в законодавстві, нарахування відновлено.

Він не згоден з таким рішенням Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, тому звернувся до суду.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечує задоволенню позовних вимог, оскільки відповідно законодавства позивач такого права на пенсію у вказаний період не мав.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 10.11.2015 р. по теперішній час працює на посаді сільського голови Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. Він перебуває на обліку Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 1990 року. З 04.06.1990 року ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності загального захворювання і він отримував пенсію по інвалідності. 26.08.2008 року йому встановлено третю групу інвалідності безстроково, згідно довідки МСЕ ЧНВ №410715 і він до 10.11.2015 року отримував пенсію по2 -й групі інвалідності.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування призначена пенсія не виплачувалась з 10.11.2015 року по 31.12.2016 року.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Так з 01.04.2015 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УШ.

Частину 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" змінено: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється". Починаючи з 10.11.2015 року ОСОБА_1 було зупинено виплату пенсії.

Законом України від 24.12.2015 №911 було викладено ч.7 ст.21 «Про службу в органах місцевого самоврядування» в наступній редакції тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту І статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

У п.2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, З статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002р710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Відповідно до п. 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УШ від 02.03.2015 р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Вказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами ПФУ та всіма органами державної влади на території України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2,1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено у рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть, бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Таким чином, оскільки позивач будучи інвалідом третьої групи загального захворювання, був посадовою собою в органах місцевого самоврядування, а саме, перебував на посаді сільського голови Перелюбської сільської ради Корюківського району в період з 10.11.2015 року по 31.12.2016 рік, тобто в період де законодавчо визначено про невиплату пенсії відповідно ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», тому відсутні підстави для та виплати йому пенсії у вказаний період. Таким чином ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" вказує, що підставою для тимчасової невиплати пенсії є період служби в органах місцевого самоврядування, а не право призначення і виплату пенсії.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, а позивач сплатив судовий збір при звернені з позовом до суду, тому ці витрати слід залишити за ним.

Керуючись Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. , 6, 10, 11, 14, 17, 18, 70, 71, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про порушення права на соціальний захист, визнання неправомірним рішення Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про припинення виплати пенсії та зобов'язання виплатити пенсію з 10 листопада 2015 року по 31 грудня 2016 року в повному обсязі - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду - залишити за ним.

Копію постанови надати сторонам по справі до відому.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя М. І. Чурупченко