Справа № 345/3789/16-а
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/3789/16-а
Провадження № 2-ар/345/13/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд ІваноФранківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Слободян Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуш заяву ОСОБА_1 про розяснення постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2016р. по справі № 345/3789/16-а -

встановив:

позивач звернувся до суду з вищенаведеною заявою. Заяву мотивує тим, що 23.12.2016р. постановою Калуського міськрайонного суду по справі № 345/3789/16-а в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій відмовлено. Зазначає, що йому не зовсім зрозуміла мотивація суду при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Бюджетним кодексом України, а саме п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік», а саме в п. 11 Прикінцевих положень передбачено цілу низку законодавчих норм, які може регулювати Кабінет Міністрів України, проте у вказаному переліку відсутня ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що свідчить про те, що вказаним законом не надано дозволу на регулювання Кабінету Міністрів України розміру соціальних виплат учасником бойових дій у 2016р. і бюджетом передбачено повне фінансування цих витрат.

Рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року, № 20-рп/201126 грудня 2011 року по своїй суті регулюють правовідносини у сфері пенсійного законодавства і не мають жодного відношення до правовідносин у сфері соціального захисту населення, в тому числі й військовослужбовців. Позивачу не зрозуміло, з яких мотивів суд послався на ці рішення Конституційного Суду України. Тому позивач просить розяснити постанову Калуського міськрайонного суду від 23.12.2016р., а саме: з яких міркувань судом не у повній мірі враховано ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка визначає, що щорічно до 05 травня учасникам виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком при тому, що Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» не надано Кабінету Міністрів України можливість зменшувати розмір цих соціальних виплат; чому судом застосовуються рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року, № 20-рп/201126 грудня 2011 року для аргументації постанови від 23.12.2016р., які не регулюють порядок нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги за 2016р., а по своїй суті встановлюють конституційність зовсім інших правовідносин.

Сторони в судове засідання не зявилися з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, проте їхня неявка відповідно до ст. 170 ч. 3 КАС України, не перешкоджає розгляду заяви про роз'яснення рішення.

Суд, дослідивши заяву, матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2016р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій, відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв'язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду.

Вказана стаття Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Як зазначено у п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» за правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою, тому заява про роз'яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз'яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Заява позивача по своїй суті не є заявою про розяснення постанови суду в розумінні ст. 170 КАС України, оскільки вона зводиться до розяснення мотивів застосування судом норм закону при ухваленні постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2016р. У мотивувальній частині даної постанови суду чітко наведено мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови і положення закону, яким він керувався.

Покликання позивача на неправильність застосування ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішень Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року, № 20-рп/201126 грудня 2011 року є по своїй суті обставинами, які можуть бути зазначені в апеляційній скарзі на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2016р. і жодним чином не є підставою для розяснення даної постанови суду.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю або небажанням виконувати його у визначеному судом порядку.

В даному випадку, розглянувши заяву позивача з урахуванням наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для роз'яснення постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2016р., оскільки така викладено чітко, зрозуміло та не потребує додаткових роз'яснень.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для роз'яснення рішення суду у відповідності до статті 170 КАС України, а тому в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 165, 170 КАС України, суд -

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2016р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в пятиденний строк апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: