Справа № 566/105/17
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№566/105/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 лютого 2017 року смт. Млинів, Рівненська область

Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Бандура А.П. після одержання адміністративної позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Млинівський районний суд Рівненської області з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, посилаючись на її незаконність.

Суддею при виконанні вимог ч.1 ст.107 КАС України встановлено, що адміністративний позов ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим ст.106 КАС України.

Частина 3 статті 106 КАС України передбачає, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Позивачем доказів сплати судового збору не надано, натомість у позові є посилання на норми ч.4 ст.288 КУпАП як на звільнення від сплати судового збору.

Посилання позивача на ст. 288 КУпАП як підставу звільнення від сплати судового збору не заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Слід зазначити, що стаття 288 КУпАП передбачає оскарження постанов як до суду так і до інших державних органів. При оскарженні дій суб'єктів владних повноважень до суду, застосовуються правила Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено сплату судового збору.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України передбачалося, що до набрання чинності закону, який регулює порядок сплати і розміри судового збору судовий збір сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита.

У статті 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (прийнятого 21 січня 1993 року, у редакції зі змінами та доповненнями від 01 січня 2017 року) пункти 1 і 2, якими було передбачено справляння державного мита за подання позовних заяв, виключені ще 08 липня 2011 року на підставі Закону України «Про судовий збір».

8 липня 2011 року, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про судовий збір», який вступив в дію 01 листопада 2011 року і відповідно до ст.1 цього закону збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 3 цього Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За ст. 288 КУпАП України, на яку посилається позивач, особа звільняється від сплати державного мита, а не судового збору.

Судовий збір та державне мито є різними видами платежів до державного бюджету та регулюються різними нормативними актами Законом України «Про судовий збір» та Декретом Кабінету Міністрів «Про державне мито». Зазначений Декрет застосовувався при обчислення розміру судового збору до набрання чинності Закону України «Про судовий збір».

З аналізу Закону України «По судовий збір» і ДКМУ «Про державне мито» вбачається, що державне мито і судовий збір не є ідентичним поняттям і вони мають різний предмет регулювання, а відповідно стосуються різних правовідносин.

Тому їх норми не є загальними та спеціальними, оскільки і загальні і спеціальні норми регулюють одні й ті ж самі правовідносини, тільки спеціальні норми роблять це конкретніше і є більш вузькими порівняно із загальними.

Крім того, за наявності декількох нормативно-правових актів однакової юридичної сили, норми яких по-різному регулюють одну і ту ж сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосовуються положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

За таких підстав зазначені позивачем підстави для звільнення його від сплати судового збору ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено за подання яких заяв судовий збір не справляється, ст. 5 цього Закону встановлено вичерпний перелік пільг щодо сплати судового збору, яким не передбачено звільнення від сплати судового збору при оскарженні рішень субєктів владних повноважень, які приймаються за результатами розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

За таких обставин за подання до суду адміністративного позову, в тому числі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, має сплачуватися судовий збіру порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене, за відсутністю підстав для звільнення від сплати судового збору, позивач має сплатити судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру розмірі 640 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Виявлений недолік позовної заяви ОСОБА_1 дають суду законні підстави для залишення її без руху.

Для виправлення зазначених недоліків суд вважає за доцільне надати позивачу пятиденний строк, включно з дня отримання копії даної ухвали. При усуненні позивачем зазначених недоліків позовної заяви у строк, наданий судом, вона вважається поданою в день первинного її подання, в протилежному випадку повертається позивачеві у відповідності до п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст.105 - 108, 160, 165 КАС України,суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП залишити без руху на підставі того, що її подано без додержання вимог, встановлених ст.106 КАС України.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність в п'ятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали усунути вказані недоліки та роз'яснити, що в іншому випадку адміністративний позов буде визнано неподаним та повернутий позивачам.

Про прийняте рішення повідомити позивача, надіславши йому копію ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Млинівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура