Справа № 804/15775/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 р. cправа № 804/15775/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Авіас» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 000059310 від 17.07.2015 року, -

в с т а н о в и в :

18 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Авіас» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № 000059310 від 17.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем на підставі необґрунтованих висновків, викладених в акті перевірки № 112/21/32560942 від 17.06.2015 р., прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання за платежем «акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» на суму 22 636,50 грн. Позивач не погоджується з вказаним нарахуванням, оскільки вважає, що ТОВ ВТФ «Авіас» взагалі не повинно сплачувати акцизний податок, оскільки не має в оренді або у власності мережу АЗС будь-якого типу (стаціонарні, пересувні, контернейні), і, як наслідок, не реалізує паливо через мережу АЗС. Натомість, здійснення позивачем через мережу торгівельних точок (де відсутні ПРК), які до того ж не є юридичними особами, роздрібної торгівлі нафтопродуктами за довірчими документами (скетч-картки, паливні талони), не повинно оподатковуватися 5-% акцизним податком. Крім того, за результатами камеральної перевірки неможливо встановити комерційного чи некомерційного використання придбаного у позивача палива. Зазначене, на думку позивача, свідчить про безпідставність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 18.02.2016 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначивши про відсутність додаткових доказів та пояснень по справі, крім тих, що містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву від 11.01.2016 року, в яких зазначено, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Зокрема, відповідач зазначив, що факт придбання суб'єктом господарювання підакцизного товару сам по собі не свідчить про його подальше комерційне використання. Продаючи пальне суб'єктам господарювання, позивач не з'ясовував подальше їх використання, зокрема, факт їх комерційного використання, що передбачає саме перепродаж товару (підакцизних товарів) іншому - кінцевому споживачу, або ж факт іншого господарського використання. Крім того, як зазначає позивач, даний товар був реалізований шляхом продажу талонів (паливних карток); за таких обставин, можливість подальшого перепродажу придбаного пального будь-якому іншому кінцевому споживачу та ще й з метою одержання прибутку виключена, адже відпуск товару так чи інакше проводиться виключно з АЗС позивача. Податковий орган вважає, що наявність кінцевого споживача (особи, яка безпосередньо використовує придбаний підакцизний товар) напряму пов'язана з поняттям кінцевого реалізатора (особи, яка здійснила останній продаж підакцизного товару). За таких обставин, особа, яка придбала та використала підакцизний товар. Є кінцевим споживачем, а особа, яка реалізувала його, як кінцевий реалі затор є суб'єктом декларування акцизного податку, так як подальший перепродаж товару не здійснюється. Тобто, коли сам позивач придбавав підакцизний товар, він не був кінцевим споживачем, адже мав на меті перепродати його та отримати в результаті такого перепродажу прибуток (що підпадає під визначення комерційної діяльності). При подальшому перепродажу такого товару та його відпуску із власних АЗС особам, які його безпосередньо використовують, комерційна діяльність відсутня, адже за товар було заплачено його кінцевим споживачем. Відповідач також зазначив про розгляд справи без участі свого представника (а.с. 209-210).

Враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків та проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

17.06.2015 року працівниками Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області складено акт № 112/21/32560942 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у декларації з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Авіас» за квітень 2015 року».

За результатами перевірки, зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельною фірмою «Авіас» неправомірно відображено у додатку 6 до декларації з акцизного податку за квітень 2015 р. вартість від реалізації пального для комерційного призначення в сумі 301 815,00 грн.

Окрім того, в порушення ст.213, 214, п.п.215.3.4 ст. 215, ст. 216 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23.01.2015 р. «Про затвердження форми декларації акцизного податку, порядку заповнення та подання декларації акцизного податку», ТОВ ВТФ «Авіас» занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за квітень 2015 року в сумі 15 091,00 грн.

На підставі вказаних висновків, 17.07.2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 000059310, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по платежу «акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» в сумі 22 636,50 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 15 091,00 грн., за штрафними санкціями - 7 545,50 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням податкового органу, 06.08.2015 року платником податків подано скаргу до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області.

Рішенням № 6354/10/03-20-10-03-06 від 07.10.2015 р. скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 17.07.2015 року - без змін.

19.10.2015 року позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України.

Рішенням № 23059/6/99-99-10-01-02-25 від 30.10.2015 р. скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 17.07.2015 р. - без змін.

Не погодившись з рішенням податкового органу, 18.11.2015 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

При вирішенні спору по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно з пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України, об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України, до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у пп. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

З цього слідує, що обов'язковою умовою здійснення суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 р. № 130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Зокрема, роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг. Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Згідно із Порядком заповнення та подання декларації з акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 р. №14, Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 «Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)» вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

З аналізу наведеного вбачається, що законодавцем окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.05.2015 року позивачем подано до Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області декларацію з акцизного податку за квітень 2015 року.

В додатку 6 до вказаної декларації «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» в р. 5 позивачем зазначено 164 165,00, в р. 6 - 137 650,00, всього - 301 815,00.

При заповненні декларації, позивач не включає суму реалізації нафтопродуктів під час здійснення господарських операцій до об'єкту оподаткування акцизним податком та виділяє її окремо у гр. 3-4 декларації з акцизного податку «комерційне використання», де контрагентом виступає юридична особа, яка є платником податку на прибуток, ПДВ та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, отримує видаткові та податкові накладні.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем укладено договори поставки пального через мережі АЗС, відповідно до яких, товар поставляється по паливним карткам та скретч-карткам.

Факт реалізації пального у перевіряємий період у визначеній позивачем в декларації сумі підтверджується актами приймання-передачі товару, копії яких долучено до матеріалів справи.

Враховуючи, що позивачем у перевіряємий період здійснювалась, серед іншого, реалізація пального для комерційного призначення, що відображено у додатку 6 до декларації з акцизного податку за квітень 2015 року, висновок податкового органу про порушення ст. 213, 214, пп. 215.3.4 ст. 215, ст. 216 ПК України є необґрунтованим.

Щодо доводів податкового органу про порушення позивачем наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23.01.2015 р. «Про затвердження форми декларації акцизного податку, порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» (далі - Порядок), суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 5 Порядку, Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" заповнюється окремо для кожного місця здійснення реалізації підакцизних товарів із обов'язковим зазначенням відповідного коду за КОАТУУ в такому порядку, зокрема:

1) у графі 2 "Вид товару" вказується назва товару (продукції), який (яку) статтею 215 розділу VI Кодексу віднесено до підакцизних;

2) у графах 3, 4 "Вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування" вказується: графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків; графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання; 3) у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн (гр. 3 - гр. 4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку; 4) у графі 6 "Ставка податку, %" проставляється розмір ставок акцизного податку у відсотках, встановлених підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Кодексу; 5) у графі 7 "Сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, грн (гр. 5 х гр. 6)" вказується сума акцизного податку, що визначається шляхом множення графи 5 на графу 6.

Дослідивши копію декларації з акцизного податку позивача за квітень 2015 року, судом встановлено, що така декларація та зокрема, додаток 6, заповнені відповідно до зазначених вище вимог Порядку, а отже, доводи податкового органу про порушення позивачем наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23.01.2015 р. «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Окремо суд зазначає, що податковим органом було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у декларації з акцизного податку позивача за квітень 2015 року, в т.ч. додатку 6.

Відповідно до п. 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Отже, суд погоджується з доводами позивача про неможливість встановлення під час проведення камеральної перевірки комерційного чи некомерційного використання придбаного у позивача пального, зокрема, висновків відповідача про те, що що позивачем проводилась роздрібна реалізація підакцизних товарів кінцевому споживачу замість реалізації підакцизних товарів для комерційного призначення, оскільки встановлення такого факту потребує дослідження первинних бухгалтерських документів платника податків, що неможливо під час проведення камеральної перевірки.

Згідно п. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

В зв'язку з тим, що адміністративний позов задоволено, сума судового збору в розмірі 1 218,00 грн., сплачена згідно платіжного доручення № 18518 від 12.11.2015 р., підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Авіас» з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Авіас» - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № 000059310 від 17.07.2015 року.

Стягнути з Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Авіас» сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 06.04.2016 року.

Суддя В.В. Чорна