Справа № 222/1714/16-а
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/1714/16-а
Провадження № 2-а/222/4/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого-судді Подліпенця Є.О.,

при секретарі Павловій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації Донецької області про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 21.03.2015 року його дружина ОСОБА_2, перебуваючи на непідконтрольній Україні території в м. Донецьк, народила дитину сина ОСОБА_3. Свідоцтво про народження дитини українського зразку ними було отримане 30.03.2015 року, оскільки вони мали встановлювати факт народження дитини на тимчасово окупованій території в судовому порядку. Після цього, восени 2016 року він звернувся до УСЗН Нікольської райдержадміністрації із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, однак йому було повідомлено, що вказана допомога не буде призначена, оскільки дитині вже більше одного року, але письмової відповіді він не отримав. Зазначає, що надати вищевказану заяву до осені 2016 року він не мав змоги, оскільки необхідно було визначитись з місцем мешкання, за незалежних від нього обставин. Просить зобовязати УСЗН Нікольської райдержадміністрації призначити йому допомогу при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та здійснити йому виплату, в розмірі, встановленому на дату народження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, за участю його представника адвоката ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що позивач 10.01.2017 року, після подачі позову, звернувся до відповідача з заявою про призначення вищезазначеної допомоги, проте йому в призначенні допомоги було відмовлено з підстав того, що він з дитиною, як внутрішньо переміщена особа був відсутній за місцем тимчасового проживання в смт Нікольське, а тому вважає дії відповідача з цього приводу неправомірними та просила задовольнити позовні вимоги і з цих підстав. В судове засідання призначене на 10.02.2017 р. представник позивача не зявилася. Про дату, час та місце його проведення була повідомлена належними чином.

Представник відповідача УСЗН Нікольської райдержадміністрації Донецької області ОСОБА_6 всудовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що позивач восени 2016 року з заявою про призначення допомоги при народженні дитини до УСЗН Нікольської райдержадміністрації не звертався та ніяких документів не надавав. Після звернення до суду з вищевказаним позовом, а саме 10.01.2017 року позивач звернувся до управління, як внутрішньо переміщена особа, з заявою про призначення та виплату державної допомоги при народженні дитини. Проте, 23.01.2017 року завідуючим сектору інспекторів Тохтаріц К.Г. було проведено інспектування факту проживання позивача за адресою тимчасового проживання, в ході якого було виявлено зі слів власниці будинку ОСОБА_7, що позивач дійсно перебуває за її адресою, але тимчасово відсутній, було залишено повідомлення щоб позивач зявився до управління для підтвердження факту проживання, але останній до управління так і не зявився. В цей же день, районною комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивачу, згідно Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, було відмовлено в призначенні державної допомоги при народженні дитини. В задоволенні позову просив відмовити, про що також надав письмові заперечення на позовну заяву. В судове засідання призначене на 10.02.2017 р. представник відповідача не зявився. Про дату, час та місце його проведення був повідомлений належними чином.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд закінчив розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши письмові заперечення, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження виданого 30.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, позивач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (далі - Закон) відповідно до цього Закону призначається державна допомога при народженні дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п. 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» від 27.12.2001 року № 1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду за захистом свого права саме з підстави відмови відповідачем в призначенні йому допомоги при народженні дитини з причини пропуску ним строку звернення за призначенням такої допомоги, проте доказів з приводу того, що на час звернення до суду відповідач з зазначених підстав відмовив позивачу у призначенні допомоги суду не надано, як і не надано доказів, що позивач взагалі звертався у встановленому законом порядку до відповідача за призначенням допомоги, а тому ніяких прав позивача на час звернення до суду порушено не було, що є підставою для залишення позову без задоволення.

Крім цього даючи оцінку діям відповідача після звернення позивача 10.01.2017 року, як внутрішньо переміщеної особи з заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини слід зазначити наступне.

Так, 14 червня 2016 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою затверджений Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Відповідно до цього Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат здійснюється структурним підрозділом з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, незалежно від факту її реєстрації місця проживання/перебування та після складання акту обстеження матеріально - побутових умов сімї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За результатами проведення перевірки складається акт обстеження матеріально-побутових умов сімї, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами або їх законними представниками.

Питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам можуть також розглядатися комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2000 р., № 5, ст. 178), за умови включення до складу таких комісій представників органів, що здійснюють соціальні виплати.

Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Відповідно до копій довідок від 04.10.2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 та його дитина ОСОБА_4 були взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що не заперечується сторонами.

Також сторонами не заперечується, що 10.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Нікольської райдержадміністрації з заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 23.01.2017 року складеного соціальним інспектором УСЗН Нікольської РДА завідуючим сектору ОСОБА_8 18.01.2017 року при інспектуванні факту проживання внутрішньо переміщених осіб за адресою: смт. Ніколське, вул. Благодатна, буд. 87, ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_4, не виявлено. Залишено повідомлення, станом на 23.01.2017 року ОСОБА_1 до управління для підтвердження факту проживання/перебування не зявився.

Згідно протоколу № 3 від 23.01.2017 року засідання районної комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Нікольської райдержадміністрації позивачу ОСОБА_1, згідно Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, було відмовлено в призначені державної допомоги при народженні дитини, з причини встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї.

Таким чином відповідачем доведено, що позивачу на його заяву від 10.01.2017 року про призначення державної допомоги при народженні дитини правомірно було відмовлено у призначенні такої допомоги, а тому позов і з цих підстав задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд відповідно до ст. 94 КАС України вважає, що сплачена ним при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 551,20 грн. відшкодуванню стороною відповідача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10-12, 17, 69-72, 86, 159-163 КАС України, Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми», Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Нікольської районної державної адміністрації Донецької області про зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частину 10.02.2017 року.

Повний текст постанови буде виготовлений 14.02.2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.О. Подліпенець