Справа № 461/7537/16-а
Суддя: Котельва К. О.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7537/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Головатого В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа Галицький відділ управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа Галицький відділ управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, мотивуючи позов тим, що 28.12.2012 року державним виконавцем Ховряк Ж. А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №35636113 (по виконанню виконавчого листа №2-а-1377/11, виданого 07.12.2102 року) з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49 Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. у зв'язку із відсутністю бюджетного фінансування. Постанову про закінчення виконавчого провадження №35636113 вважає протиправно та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець не дотримався визначеного Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV порядку вжиття заходів для виконання рішення суду, окрім того покликання державного виконавця на відсутність відповідного фінансового забезпечення не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження. Просить визнати поважною причину пропуску строку звернення з позовом, поновити строк звернення до суду з позовом, визнати незаконною та скасувати постанову державного відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Ховряк Ж.А. від 28 грудня 2012 року у виконавчому провадженні №35636113, а виконавчий лист повернути до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області для подальшого виконання.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у адміністративному позові та просив такий задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з мотивів безпідставності. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.128 КАС України неприбуття у судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавчий лист №2-а-1377/11, виданий Галицьким районним судом м. Львова 07.12. 2012 року, згідно якого зобов'язано Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати, за 2011 рік, з урахуванням проведених виплат /а.с.7/.

28.12.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Ховряк Ж. А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №35636113 по виконанню виконавчого листа №2-а-1377/11, виданого 07.12.2102 року, з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю бюджетного фінансування /а.с.6/.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У Рішенні від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІУ (далі Закон №606-ХІУ) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1,2 статті 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 11 ст. 49 ст.75 Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІУ виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 75 вказаного Закону у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст. 89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Отже, нездійснення боржником дій по виконанню рішення зобов'язального характеру не звільняє державного виконавця від покладеного на нього обов'язку вживати всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ заходів для примусового виконання такого рішення, при цьому, накладення штрафів й внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам є лише заходами відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем не було вчинено всіх залежних від нього дій, у тому числі, передбачених статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ щодо забезпечення виконання рішення суду та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Так, згідно частини першої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання.

Державний виконавець мотивує необхідність закінчення виконавчого провадження тим, що боржником - Галицьким відділом соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР рішення суду не виконано з поважних причин, а саме через відсутність бюджетного фінансування.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження, у даному випадку, є фактично відмовою державного виконавця від виконання судового рішення, а тому винесена ним постанова від 28 грудня 2012 року про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ є передчасною та такою, що підлягає скасуванню.

Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася в рішеннях Європейського Суду із прав людини. Так, у рішенні по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» суд повторно констатував, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У рішеннях по справі «Кечко проти України» суд зазначив, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто покликання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не може бути прийняте до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Згідно позову, ОСОБА_1, серед іншого, просить також поновити строк для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив шестимісячний строк звернення з адміністративним позовом до суду, а тому необхідно поновити строк для звернення до суду за захистом його прав.

Окрім того, відповідно до ст.94 КАС України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 75, 89 Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV, ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 99,100 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ховряк Ж.А. від 28 грудня 2012 року про закінчення виконавчого провадження №35636113 за виконавчим листом №2-а-1377/11 від 07 грудня 2012 року, а виконавчий лист повернути відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області для подальшого виконання.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: К.О. Котельва