Справа № 340/416/16-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Справа № 876/8726/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Косівського ОУПФУ щодо припинення виплати пенсії по віку та відмови у призначені пенсії по втраті годувальника та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2016 позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, Косівське ОУПФУ подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що правовий статус військовослужбовців визначається відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу», згідно з яким військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу, а військовозобов'язаними - особи, які перебувають у запасі. Тобто, відсутні підстави для застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов'язані призвані на військові збори і стали інвалідами внаслідок захворювання, отриманого під час виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та членів їх сімей. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 02.06.1985. Повторний шлюб після смерті чоловіка вона не укладала, що підтверджується довідкою Кривопільської сільської ради № 2119.

Так, ОСОБА_3, як військовозобов'язаного, було призвано на військові збори, для виконання військового обов'язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_3 віднесений до другої категорії як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, виданим 10.01.2011.

Згідно довідки № 129 від 26.08.1997, яку видало Управління Державної пожежної охорони, ОСОБА_3 в період з 18.07.1986 по 03.09.1986 в складі Івано-Франківського батальйону протипожежної служби (в/ч 6033) приймав участь у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чоронобильської АЕС.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 04.05.2011, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 05 від 16.06.2011, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При цьому, відповідно до протоколу № 10178 від 30.05.2011, ОСОБА_2 призначено пенсію по втраті годувальника - військовослужбовця.

Листом Косівського ОУПФУ № 2355/03 від 25.07.2016 ОСОБА_2 було повідомлено про відмову у виплаті та перерахунку пенсії за віком, як вдові чорнобильця - військовослужбовця, з тих підстав, що ОСОБА_3, який був призваний на військові збори, відноситься до військовозобов'язаних і не вважається військовослужбовцем, а тому позивачка не має права на пенсію.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що померлий чоловік позивача мав статус військовослужбовця відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому питання призначення пенсії дружині померлого військовослужбовця регулюються спеціальним законом, а не Законом України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно з приміткою до цієї статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 230/96-ВР від 06.06.1996, до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов'язані, призвані на військові збори.

Згідно абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років мають, зокрема, дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

При цьому, ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Враховуючи те, що позивач є дружиною військовозобов'язаного, який був призваний на військові збори та помер внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, досягла 50-річного віку, має загальний стаж роботи більше 20 років, після смерті чоловіка повторний шлюб не брала, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача в обґрунтування апеляційної скарги на те, що чоловік позивача не був військовослужбовцем, оскільки згідно примітки до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов'язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями.

При цьому, можливість отримання пільги, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов'язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 по справі №21-1887а15, яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних спорах. При цьому, колегія суддів не вважає підстав для відступлення від зазначених правових позицій.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_2, маючи право на пільгову пенсію по віку, скористалась своїм правом на вибір виду пенсії, після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відмова відповідача про недоцільність переведення з виду на вид, є протиправною та суперечить вимогам ст.ст.10, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так як порушує право позивачки на вибір пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2016 року по справі №340/416/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос

Повний текст ухвали складено 14.02.2017.