Справа № 570/2504/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко С.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"14" лютого 2017 р. Справа № 570/2504/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на додаткову постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "09" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Додатковою постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 про повернення судового збору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_2, виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 2 лютого 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою АДРЕСА_1), витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок, сплаченого згідно квитанції № 95 від 09 червня 2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про повернення судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в разі стягнення судового збору з управління у примусовому порядку це призведе до арешту управління та відповідно порушить право на пенсійне забезпечення осіб, які перебувають на обліку в управлінні (ст.46 Конституції України), оскільки повністю припиниться фінансування пенсій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2016 р. Рівненським районним судом Рівненської області ухвалено постанову про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови в донарахуванні пенсії ОСОБА_3 з розрахунку 90% заробітної плати з врахуванням всіх складових заробітної плати в тому числі допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань індексації заробітної плати та грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади. Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату, з урахуванням виплачених сум, ОСОБА_3 пенсії з розрахунку 90% заробітної плати, включивши до суми заробітної плати, з якої призначалась пенсія, індексацію заробітної плати, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення, грошову винагороду державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, починаючи з 10 листопада 2015 року. Адміністративний позов ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 01 листопада 2010 року по 09 листопада 2015 року, включно, залишено без розгляду. Присуджено з Державного бюджету України на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 551,21 грн.

При складанні повної постанови судом не було вирішено питання про повернення судового збору у розмірі 551 грн. 21. коп., які позивач внесла додатково на виконання ухвали суду від 16 травня 2016 року, в зв'язку з чим ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про повернення їй судового збору, сплаченого на виконання ухвали суду від 16 травня 2016 року про залишення вказаного позову без руху. Сплата позивачем 09 червня 2016 року судового збору підтверджується квитанцією №95 від 09 червня 2016 року (а.с.74)

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про винесення додаткового судового рішення, дійшов висновку, що при ухваленні рішення у справі судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 551 грн. 21 коп., що підтверджується квитанцією №95 від 09 червня 2016 року, які позивач внесла додатково на виконання ухвали суду від 16 травня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з положеннями п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п.5 ч.1 ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні питання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 внесено додатково на виконання ухвали суду від 16 травня 2016 року судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №95 від 09 червня 2016 року (а.с.74).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.ч.1, 2 ст.87 КАС України).

В силу ст. 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частинами 1, 3 ст.94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом, який носить дві вимоги немайнового характеру.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності 01 листопада 2011 р.

Згідно пп.2 п.3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні адміністративного позову немайнового характеру у даній справі складала 1102 грн. 40 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання позовної заяви до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 10 травня 2016 р. №30, який відповідно до постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2016 року присуджено з Державного бюджету України на користь позивача.

Разом з тим, 09 червня 2016 року на виконання ухвали суду від 16 травня 2016 року позивачем додатково сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією №95 від 09 червня 2016 року (а.с.74).

Як вже було зазначено, постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2016 року ухвалено постанову про часткове задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що часткове задоволення позову, в даному випадку не вплинуло на розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача, а тому суд першої інстанції правомірно ухвалив додаткову постанову.

Також, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції фактично задоволено заявлений позов немайнового характеру, але з іншої дати, ніж просив позивач у позові. Чинним законодавством не передбачено пропорційності розподілу судових витрат у разі часткового задоволення адміністративного позову немайнового характеру, а тому доводи наведені позивачем, з зазначеної підстави, є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про повернення судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок, сплаченого згідно квитанції № 95 від 09 червня 2016 року.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування додаткової постанови суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, додаткову постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "09" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001

- ,