Справа № 816/724/16
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 р.Справа № 816/724/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2016р. по справі № 816/724/16

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного центру медико - соціальної експертизи третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

16.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Полтавського обласного центу МСЕК щодо не направлення виданої на ім'я ОСОБА_1 довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року до Управління праці та соціального захисту населення м. Карлівки Полтавської області для призначення соціальної допомоги як інваліду з дитинства.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 30.11.2016 року відмовив у задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 07.02.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилається на наявність у нього копії довідки до акту огляду МСЕК від 14 квітня 2005 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданої, за твердженням позивача, обласною спеціалізованою психо-неврологічною МСЕК, яка, як вказує позивач, видана до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911, відповідно до якої ОСОБА_1 визначено першу групу інвалідності з дитинства безтерміново (т. 1, а.с.12).

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області у справі №531/573/15-ц від 07 травня 2015 року за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Карлівської райдержадміністрації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, юридичного документу довідка до акту огляду МСЕК від 14 травня 2005 року серії ВТЄ 86 №086911 з записом голови МСЕК, де записано "огляд заочний вперше, група інвалідності - перша, причина інвалідності - інвалід з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново. Висновок про умови та характер праці - потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Не працездатний" (т. 2 а.с.8-11).

Відповідно до листа №П-04-70/38 від 17 червня 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області повідомлено ОСОБА_1, що управлінням направлено запит до Полтавського обласного психоневрологічного МСЕК щодо підтвердження видачі довідки акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року. Призначення допомоги по поданій ним заяві №735 від 25 травня 2015 року, буде проводитися після надходження до 25 серпня 2015 року підтверджуючого оригіналу документа про встановлення інвалідності, відповідно до Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України 30 квітня 2002 року №2269/293/169 (т.1 а.с.14).

На запит Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області (т. 1 а.с. 239), Полтавським обласним центром МСЕК надано відповідь №372 від 30 червня 2015 року, відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_1, вперше був оглянутий 04 травня 2007 року та визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства терміном на 1 рік на період навчання. На черговому переогляді 02 червня 2008 року інвалідом не визнаний і по даний час не є інвалідом (т. 1 а.с. 238).

ОСОБА_1, вважаючи, що посадові особи Полтавського обласного центру МСЕК порушили його права на отримання необхідної матеріальної та медичної допомоги шляхом не направлення відповідних документів до Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб захисту порушеного права, з яким звернувся позивач, не є належним та не відновить його порушених прав в межах заявлених підстав та предмету позову.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями частини 1 статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

При цьому, положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів (ч. 2 вищевказаної статті).

Так, згідно з абз. 1 п. 5 Положення про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. № 83 (далі - Положення № 83) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органом, який здійснює медико-соціальну експертизу, є медико-соціальні експертні комісії (МСЕК), що організуються в самостійні центри, бюро при управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Приписами п. 29 Положення № 83 передбачено, якщо хворий за станом здоров'я згідно з висновком лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу не може з'явитися до медико-соціальної експертної комісії, огляд проводиться вдома або в стаціонарі, де він перебуває на лікуванні. У виняткових випадках (наприклад, коли громадянин проживає у віддаленій, важкодоступній місцевості) медико-соціальні експертні комісії можуть приймати рішення заочно за згодою громадян, керуючись матеріалами медичних справ.

Відповідно до п. 30 Положення № 83 датою встановлення інвалідності вважається день надходження до медико-соціальної експертної комісії документів, необхідних для огляду хворого. Інвалідність встановлюється до першого числа місяця, наступного за місяцем, на який призначено черговий переогляд хворого.

Згідно з абз. 1 п. 32 Положення № 83 видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми і в триденний строк надсилають копії цих документів управлінню праці та соціального захисту населення районної, районної в м. Києві та Севастополі державної адміністрації та відповідному відділу, управлінню міської, районної у місті ради, на території якого проживає інвалід. Копія програми надсилається також підприємству, установі, організації, яка зобов'язана надавати соціальну допомогу і здійснювати реабілітацію інваліда.

Форми документів, що використовуються у роботі медико-соціальних експертних комісій, затверджуються Міністерством охорони здоров'я України (абз.2 п. 32 Положення № 83).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, у довідці до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911, виданої Обласним центром медико-соціальної експертизи обласної спеціалізованої психо-наврологічної МСЕК на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено, що 14 квітня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оглянуто заочно вперше, встановлено першу групу інвалідності з дитинства безтерміново (т. 1 а.с.12).

На підтвердження належності довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 ОСОБА_1, позивачем надано рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 травня 2015 року у справі №531/573/15-ц, яке набрало законної сили 19 травня 2015 року (т. 1 а.с.8-11).

Однак, при встановленні наявності у відповідача зазначеної довідки судом досліджено витяг з книги протоколів засідань обласної МСЕК №1 "Контроль" (т.1, а.с.206-211), витяг з журналу протоколів засідань обласної МСЕК №1 "Визначення ступеня втрати працездатності по "Оранті" (т. 1, а.с.212-215), витяг з книги протоколів засідань обласної МСЕК №1 "ЧАЕС - 2" (т.1, а.с.216-219), та встановлено, що в період з 13 по 16 квітня 2005 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не оглядався комісією, діагноз не встановлювався.

Також, представником відповідача надано витяг з Журналу обліку отримання і витрат довідок на МСЕК форми №160-2/о, відповідно до якого за період з 21 червня 2004 року по 15 лютого 2006 року довідки МСЕК з серією ВТЄ-86 та з 6-ти значними номером відповідачем не отримувалися та відповідно не видавалися.

Витягом з Журналу обліку довідок МСЕК, виданих інвалідам форми №157-4/о за період з 16 грудня 2004 року по 18 травня 2005 року, підтверджується, що на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, довідка до акту огляду МСЕК не видавалася.

Також відповідно до Статуту Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи (в редакції яка діяла станом на дату спірних правовідносин) до складу Полтавського обласного центру МСЕК на правах структурних підрозділів входить, крім іншого, центр МСЕК який включає в себе підрозділи: організаційно - методичний, два обласні, сім міжрайонних, п'ять спеціалізованих (онкологічна, офтальмологічна, кардіологічна, фтизіатрична, психіатрична) медико-соціальних експертних комісій (т.1 а.с.220-228).

Крім того, в матеріалах справи містять докази про огляд ОСОБА_1 вперше 04 травня 2007 року та встановлення третьої групи інвалідності з дитинства на строк з 01 червня 2008 року по травень 2008 року (т. 1 а.с. 116, 124-125, 126, 133-134).

Доказів щодо встановлення інвалідності ОСОБА_1 після травня 2008 року не надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду.

Також, в матеріалах справи наявна копія постанови Карлівського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Карлівської РДА про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, якою у задоволенні позову відмовлено.

В позові позивач просив зобов'язати УПСЗН Карлівської РДА Полтавської області залучити до його заяви від 19 травня 2015 року копію довідки до акту огляду МСЕК від 14 травня 2005 року серії ВТЕ-86 №086911 та рішення Карлівського районного суду від 07 травня 2015 року №531/573/15-ц та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому соціальну допомогу як інваліду з дитинства І групи.

Проте у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Суд мотивував своє рішення тим, що до доданих до позову матеріалів не можливо встановити, що позивачем при зверненні до УПСЗН Карлівської РДА надавалася довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку, також суд не вбачав протиправних дій відповідача у відмові у призначенні ОСОБА_1 соціальної допомоги як інваліду з дитинства І групи. (т. 2 а.с.10).

Зазначене рішення Карлівського районного суду Полтавської області ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року залишено без змін (т. 2, а.с.11-13).

За таких обставин судом першої інстанції вірно зазначено, що в Полтавського обласного центру МСЕК не виникло обов'язку, визначеного п. 32 Положення № 83, а саме щодо на надсилання копії довідки МСЕК до управління праці та соціального захисту населення, оскільки така довідка на ім'я ОСОБА_1 14 квітня 2005 року не видавалася.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спосіб захисту порушеного права, з яким звернувся позивач, не є належним та не відновить його порушених прав в межах заявлених підстав та предмету позову, з огляду на таке.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Статтею 6 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки позивач огляду в 2005 році у відповідача не проходив, відповідач не отримував для видачі бланки довідок із вказаними позивачем серією та номером, та, відповідно, довідка, яку зазначає позивач, відповідачем не видавалася та у відповідних журналах звітності відсутні записи про огляд позивача та видачу йому довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ 86 №086911 від 14 квітня 2005 року.

Отже, позивачем при зверненні до суду з даним позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Зазначене вище спростовує доводи апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2016р. по справі № 816/724/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 13.02.2017 р.