Справа № 826/239/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 лютого 2017 року скорочене провадження № 826/239/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу

за позовом Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу у розмірі 25 000 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Предметом адміністративного позову є стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати транспортного податку у загальній сумі 25000 грн.

Вказана заборгованість зі сплати транспортного податку виникла на підставі податкового повідомлення - рішення форми "Ф" № 2177-17 від 09.06.2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2017 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі №826/239/17. Вказана ухвала надіслана на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та отримана сторонами.

09.02.2017 року представником відповідача до суду надано клопотання до якого додано копію адміністративного позову та копію ухвали про відкриття провадження у справі у справі № 826/13821/16 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. КИєві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, на підставі якого у справі № 826/239/17 позивач просить стягнути податковий борг.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо сплати податків і зборів на момент їх виникнення та розгляду справи регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Однак, відповідно до п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом виставлено відповідачу податкову вимогу №13203-23 від 02.11.2015 року на суму 25000 грн.

Оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, однак процедура стягнення вважається дотриманою.

Також, контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №10392/11/6-54-16-01-25 від 17.12.2015 року.

Статтею 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно ч.3 п. 56 18 ст. 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України, сплаті підлягає лише узгоджена сума нарахованого грошового зобов'язання, тобто та сума, яка не оскаржується платником податків у передбаченому законом порядку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку, податкова заборгованість за податковим повідомленням - рішенням №2177-17 від 09.06.2015 року є не узгодженою, оскільки відповідачем останнє оскаржено до Окружного адміністративного суду міста Києва та триває судовий розгляд (справа № 826/13821/16, суддя Аблов Є.В.).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих сторонами документів і матеріалів, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи те, що на час судового розгляду справи заборгованість є неузгодженою, отже суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183--2 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-162, 183-2, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій