Справа № 815/917/17
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/917/17
УХВАЛА

14 лютого 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бойко О.Я., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області Управління державної виконавчої служби третя особа - начальник Кілійського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеської області ОСОБА_3, про визнання постанови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд :

1. Визнати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.12.2016 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеської області ОСОБА_3 та державного виконавця відділ - неправомірною.

2. Зобов'язати відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зробити відвід начальнику Кілійського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеської області ОСОБА_3 та державному виконавцю відділу в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.107 КАС України , суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 слід відмовити.

З огляду на матеріали справи, на виконанні у Кілійському районному відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (далі - відділ) перебувають виконавчі провадження, а саме: № 49820231 по виконанню виконавчого листа № 501/2907/15-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 28.10.2015 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.06.2015 р. до досягнення дитиною повноліття до 07.08.2031 року; № 50849033 по виконанню виконавчого листа № 501/2908/15-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 05.01.2016 р. про стягнення щомісячно аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи з 23.06.2015 і до досягнення дитини ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

8 грудня 2016 р. представник ОСОБА_1 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у порядку частини 2 статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про відвід начальнику Кілійського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеської області ОСОБА_3 та державному виконавцю, в провадженні якого перебувало зведене виконавче провадження по вищезазначеним виконавчим провадженням (об'єднані постановою від 18.04.2016 р.).

За результатами розгляду вищезазначеної заяви про відвід, заступником начальник ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальником Управління ДВС Боднарем В.В. прийнято постанову від 16.12.2016 р., якою в задоволенні заяви про відвід відмовлено, що зумовило позивача звернутися за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Згідно з ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції слід виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов'язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.

З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову в задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відмова у задоволенні відводу державного виконавця може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.74 цього ж Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приймаючи до уваги те, що позивач є боржником у зведеному виконавчому провадженні, а спір виник щодо дій органу державної виконавчої служби в рамках зведеного виконавчого провадження з примусового виконання рішень, ухвалених Іллічівським міським судом Одеської області в порядку цивільного судочинства, зазначена справа підлягає розгляду загальним судом за правилами цивільного юрисдикції. При цьому суд враховує, що постанова про відмову в задоволенні відводу не є рішенням, передбаченим ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, зокрема рішенням щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, у зв'язку із чим не може бути оскаржена до адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ч.1, 2 ст. 2 , п. 1, 7 ч.1 ст. 3, ч. 2 ст. 4 , ч. 1 ст. 17, ст. 109 КАС України,,

У Х В А Л И В :

1.Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області Управління державної виконавчої служби третя особа - начальник Кілійського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеської області ОСОБА_3, про визнання постанови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали та позов з додатками повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Я. Бойко