Справа № 442/7047/16-а,2-а/442/247/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 лютого 2017 року№ 876/1081/17

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Глушко І. В., перевіривши апеляційну скаргу Дрогобицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Дрогобицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання до вчинення дій - задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою, Дрогобицьке об"єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області подало на неї апеляційну скаргу.

Однак, подана апеляційна скарга не відповідала вимогам ст. 186 КАС України, а тому ухвалою від 26 січня 2017 року її залишено без руху та надано 30-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

Відповідно до наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення ф.119 апелянтом копію вказаної вище ухвали отримано 01 лютого 2017 року, однак вказані недоліки шляхом, зазначеним в ухвалі, не усунуто.

Так, на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від апелянта надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Клопотання обґрунтовує тим, що 30.11.2016 Дрогобицьким ОУПФ України було подано до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, проте ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 її залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору, а ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.12.2016 апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, при цьому ухвалою судді від 20.12.2016 попередньо відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету. Апелянт зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення з апеляційною скаргою в порядку, встановленому законом, а також вважає, що встановлений ст. 186 КАС України строк з дня отримання копії ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.12.2016 до дати повторного звернення із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції не закінчився, а відтак такий пропущений з поважних причин.

Вказані відповідачем обставини не можна визнати поважними причинами неможливості своєчасного оскарження судового рішення суду першої інстанції з огляду на таке.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження як причини пропуску зазначено, що пенсійним органом не було сплачено судовий збір, оскільки станом на час подання апеляційної скарги вперше та станом на строк, який був наданий для усунення недоліків ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, кошти на сплату судового збору в управлінні були відсутні.

Разом з тим, причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона одночасно відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому слід зазначити, що належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги вперше апелянтом не надано.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.185 КАС України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови - ч.2 ст.186 КАС України.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень право у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку вказані відповідачем причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.

Доказів, у підтвердження наявності обставин, які б перешкоджали Дрогобицькому об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Львівської області своєчасно оскаржити постанову суду в порядку, встановленому законом, не надано.

Враховуючи зазначене, заявлені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними.

Враховуючи те, що Дрогобицьке об"єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області не виконало вимоги ухвали від 26 січня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, суддя-доповідач прийшов до висновку, що відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 160, 165, 189, 212, 254 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року у справі №442/7047/16-а - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дрогобицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року у адміністративній справі №442/7047/16-а за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання до вчинення дій.

Копію цієї ухвали направити усім особам, які беруть участь в справі, а особі, яка подавала апеляційну скаргу, також додані до апеляційної скарги матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя І.В. Глушко