Справа № 521/18276/16-а
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/50/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.,

при секретарі Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постановипро порушення митних правил,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить суд визнати незаконними дії першого заступника начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_2, щодо винесення постанови в справі про порушення митних правил №1152/50009/16 від 12 жовтня 2016 року, та зазначену постанову про адміністративне правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити, за відсутністю у діях позивача зазначеного порушення, оскільки вважає зазначену постанову необґрунтованою, безпідставною та не підтвердженими належними доказами, у звязку з чим, на думку позивача, підстави для притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

ОСОБА_1 зазначив, що постановою від 12 жовтня 2016 року на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 470 ч. 3 Митного Кодексу України, а саме перевищення встановленого статтею 95 цього кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу.

Позивач 22.07.2016 р., керуючи автомобілем марки ВМW 525D, реєстраційний номер GFV 832, який зареєстрований в республіці Литва про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № F734053 на юридичну особу UAB «RALTIKUS» слідував з республіки Молдова в напрямку республіки Білорусь через митну територію України в режимі транзит». Прибувши в Україну позивач зупинився для відпочинку в м. Одеса, а 23 липня 2016 року, позивач вирушив до м. Гомель. На відрізку шляху траси Одеса-Київ, в районі селища Луполово Кіровоградської області, на підйомі попереду слідував вантажний автомобіль незнайомої позивачу марки, який віз каміння та будівельне сміття. На мосту через р. Південний Буг, через пошкодження на дорозі, з вантажного автомобіля випало 2-3 уламки бетону. Позивач не встиг загальмувати і наїхав на них почувши удар знизу. Позивач зупинився і оглянувши авто, побачив мастило, що витікає. Позивач зателефонував за номером 102, щоб зафіксувати випадок ДТП, але на протязі двох годин працівники поліції до позивача не приїхали. На що було залишено усну скаргу за тим же номером до відділу управління поліції Кіровоградської області. Далі позивач зупинив попутній автомобіль , який відбуксирував його до найближчого селища (Красненьке), як позивачу повідомили, в якому була станція технічного обслуговування. Поломку, а саме, заміну піддону позивач відремонтував сам, увесь необхідний інструмент, та приміщення позивачу надав мешканець с. Красненьке ОСОБА_3. Запасні частини купував через замовлення в магазині № 6 ринку «Успіх» в м. Одеса. Як виявилось, був пошкодженій не лише піддон а й інші вузли двигуна і вивезення автомобіля не було можливим. Тому авто було доставлено до м. Одеса для подальшого ремонту, де воно перебуває і до цього часу.

12 липня 2016 року, позивач зателефонував до чергового в регіональну митницю в м. Одеса, та повідомив всі дані по зазначеному автомобілю, про те що вивезення його за територію України не є можливим до усунення несправності, а також залишив електронну та поштову адресу, для надання відповіді, щодо подовження строку перебування автомобіля на території України згідно зі ст. 192 Митного кодексу України. Нажаль відповідь з дозволом або запереченням позивач так і не отримав.

Натомість 26 жовтня 2016 року, позивач отримав постанову про порушення ним митних правил за ст. 470 ч. 3 МК України №1152/50009/16 від 12 жовтня 2016 року, в якій його було визнано винним в скоєнні даного адміністративного правопорушення. В супереч законодавству України, всі матеріали (протокол та постанова) складалися без відома позивача та за його відсутності, що не давало змоги всебічно та повною мірою вивчити обставини, що призвели до прострочення ним терміну вивезення зазначеного авто. Також, за його відсутності, він не мав можливості надати заперечення або докази при винесені постанови про порушення ним митних правил. Таким чином при винесені даної постанови грубо порушено його конституційні права на захист. Позивачем не було вчинено ніякого адміністративного правопорушення. Він не мав на меті умисного ухилення від вивезення зазначеного транспортного засобу, а обставини, що склалися відносяться до сили непереборної дії, що класифікується за ст. 192 Митного кодексу України. Накладення на нього адміністративно стягнення в розмірі 8500,00 грн. є безпідставним.

Одеська митниця Державної фіскальної служби Українинадала до суду заперечення на адміністративний позов, в якому просила відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що постанова та накладене адміністративне стягнення винесена законно у відповідності вимог чинного законодавства.

Суд, вивчивши адміністративну справу, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 22 липня 2016 року о 13 годині 46 хвилин в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Кучурган-Первомайськ» відділу митного оформлення № 1, митного поста «Роздільна» Одеської митниці ДФС, в напрямку з Молдови до України, по смузі руху «зелений коридор» в'їхав легковий автомобіль ВМW 525D, реєстраційний номер JFV 832, кузов № НОМЕР_1, країна реєстрації - LТ (Литва), під керуванням громадянина України ОСОБА_1.

Відповідно до інформації з розділу «облік транспортних засобів в пункті пропуску для автомобільного сполучення» Єдиної автоматизованої інформаційної системи встановлено, що зазначений автомобіль громадянином ОСОБА_1 був ввезений на митну територію України у митному режимі транзит», станом на 12 жовтня 2016 року до митниці ДФС доставлений не був.

Згідно з ст. 91 МК України митний режим транзиту застосовується у тому числі до товарів, які переміщуються внутрішнім транзитом, а саме: від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до органу доходів і зборів, розташованого на митній території України.

Згідно з п. 2.1. розділу II Наказу Міністерства Фінансів України від 09 жовтня 2012 року № 1066 «Про затвердженню Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень» та відповідно до ст. 95 МК України граничний термін транзиту транспортного засобу через митну територію України не повинен перевищувати 10 діб, а у разі переміщення в зоні

діяльності однієї митниці - 5 діб.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України, а закінчується - після закінчення їх митного оформлення за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму

(ст. 321 МК України).

Згідно з п. 50 ст. 4 МК України резидент це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно службової записки заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_4 від 28 вересня 2016року №377/15-70-03-01-40 громадянин ОСОБА_5 з приводу призупинення строку транзитного переміщення до Одеської митниці ДФС не звертався.

На лист - виклик Одеської митниці ДФС (телеграма від 09 вересня 2016 року №3219/10/15-70-67) для отримання пояснень за обставинами справи ОСОБА_1 не з'явився.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищивши встановлений статтею 95

Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу ВМW 525D, реєстраційний номер JFV 832, кузов № НОМЕР_1, країна реєстрації - LТ (Литва), більше ніж на десять діб, скоїв порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Статтею 68 МК України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

В своєму адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає, що не вивезено вчасно зазначений автомобіль внаслідок дії непереборної сили (поломки яку він усував самостійно) про що звертався до поліції, регіональної митниці - проте документального підтвердження зазначеного немає.

Крім того, посилання на доказ ремонту автомобіля, а саме купівлю піддону на ринку «Успіх», не може бути прийнято судом, оскільки товарний чек датований 11 липня 2016 року, тобто до перетину кордону 22 липня 2016 року.

Посилання представника позивача на те, що звинувачення може застосовуватись тільки судом, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності митним органом суперечить Конституції України, не може бути прийнято судом, оскільки суд загальної юрисдикції не наділений правом визнання законів такими, що суперечать Конституції України.

Згідно вимог ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил,

передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. З ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується документами не тягне за собою адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що матеріалами справи про порушення митних правил

№1152/50009/16 доведена вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні ним

правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Ш і постановою Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил громадянина ОСОБА_1 було законно визнано винним у вчиненні ним правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом під час розгляду позову встановлені обставини, які підтверджують позов, та які враховуються судом при винесенні постанови.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постановипро порушення митних правил необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 122, 251, 254, 268, 280 КУпАП, ст. ст. 4, 53, 68, 91, 460, 469, 470, 478, 481 Митного кодексу України, ст. ст. 2, 8, 10, 11, 12, 66, 69, 71, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постановипро порушення митних правил відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Малиновського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Гуревський В.К.