Справа № 758/14102/16-а
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (надалі ЦОУ ПФУ в м.Києві) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, оформленої листом від 19.10.2016 р., та зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 13.05.2016 р. за №18-697зп, виходячи з 90% від середнього заробітку, зазначеного в довідці, без обмеження її граничного розміру, починаючи з 01.10.2016 р.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач з серпня 1968 року по жовтень 1997 року позивач працював в органах прокуратури України. Наказом Генерального прокурора України від 17.10.1997 року № 1407 позивача звільнено з 27 листопада 1997 року з посади заступника Генерального прокурора України у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Позивач перебуває на обліку в Подільському відділі обслуговування громадян Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, та отримую пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у розмірі 90% посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Стаж роботи в органах прокуратури України до виходу на пенсію становить 29 років і 10 місяців. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» позивачем 13 жовтня 2016 року подано заяву до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з проханням про проведення перерахунку пенсії за правилами, встановленими статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, у редакції, що діяла на час призначення та перерахунку (у 2005 році) його пенсії за вислугу років, з урахуванням розрахунків, наведених у довідці Генеральної прокуратури України від 13 травня 2016 року № 18-697зп про середню заробітну плату за посадою, яку позивач обіймав до звільнення з роботи. Листом від 19 жовтня 2016 року № 276/04 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, посилаючись на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон 213), повідомило йому про те, що у зв'язку з неприйняттям до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а тому позивачу відмовлено у перерахуванні пенсії, призначеної (а пізніше перерахованої у 2005 році) до вступу у дію цього Закону (213). Крім того, у цьому ж листі Управлінням також зазначено, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ передбачено, що умови та порядок перерахунку пенсії працівникам органів прокуратури встановлюються Кабінетом Міністрів України, а оскільки останнім такої постанови не прийнято, то і відсутні підстави для перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 13 травня 2016 року № 18-697зп (відповідачем помилково вказано номер 18-397зп).Такі дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ, вважає незаконними і такими, що грубо порушують його права на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення, гарантовані як Конституцією України, так і іншими законами України.

До початку судового засідання позивачем подана заява про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив задовольнити його позов в повному обсязі. Крім того, через канцелярію суду подав письмові пояснення, посилаючись на таке. , де зазначив, що відповідач всвоїх запереченнях вказує на те, що Законом України від 28.12.2014 року № 76-УІІ (вступив у дію з 1 січня 2015року) внесено зміни до частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1789-ХП) за якими умови та порядок перерахунку пенсій працівникам органів прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, якого Урядом України ще не затверджено, а загалом, з 15 липня 2015 рокувступив у дію новий Закон України від 14.10.2014 р. № 169 7-УІІі«Про прокуратуру», у зв'язку з чим Закон України «Про чинність, а тому на думку Відповідача, 12 і 17 статті 50-1цього Закону є безпідставними. Водночас, посилаючись на пункт 5Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» Відповідач вважає, що у зв'язку з неприйняттям до 1 червня 2015року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 рокускасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаютьсявідповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру»,«Про судоустрій і статус суддів» та деяких інших спеціальних законів з питань пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, а тому з 1 червня 2015 рокупенсії у порядку і на умовах, передбачених згаданими вище законами не призначаються і не перераховуються. При цьому, Відповідач вважає, що оскільки положення законів України від 28.12.2011 року № 76-УІІта від 02.03.2015 року № 213-УІІІне визнані такими,що не відповідають Конституції України, тому правових підстав для їх незастосування до виниклих у справі правовідносин, немає. Посилаючись на частину першу статті 2 розділу 1Закону України від 08.07.2011 року № 3668-УІ«Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», пункт 15Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, частину 15 статті 86Закону України від 14.10.2014 року № 1697-УІІ«Про прокуратуру» Відповідач зазначає, що цими законодавчими актами максимальний розмір призначених (перерахованих) пенсійвідповідно до Митного Кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру»,«Про статус народного депутата України» та деяких інших спеціальних законів України з питань пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, не може перевищувати 10740 гривень, тобто десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Крім того, Відповідач звертає також увагу суду і на те, що відповідно до статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції, яка була чинною до 15.07.2015 року) пенсія призначається в розмірі 60%від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до 1 січня 2011року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно ж до пункту 4 статті 1 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-УІ«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» максимальна величина бази нарахування єдиного внеску,тобто максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, дорівнює двадцяти п*яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб,встановлених Законом, на яку нараховується єдиний податок. А оскільки, як вважає Відповідач, відповідно до статті 7 Закону України від 28.12.2014 року «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на грудень 2015 року становив 1378.00 гривень, а розмір заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України за посадою, яку обіймав Позивач до звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію, перевищує двадцять п'ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто максимальну суму доходу застрахованої особи, на яку нараховується єдиний внесок, то підстав для здійснення мені перерахунку пенсії на підставі цієї довідки Генеральної прокуратури України без обмеження її максимального розміру, не вбачається. Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих на час звільнення позивача у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років визначалися статтею 50-1Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, редакція якої після виходу на пенсію неодноразово змінювалася. Відповідно до частин 3 і 4 статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону від 16.11.1995 року № 358/95-вр, яка була чинною на момент призначення пенсії)позивачу, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеного до 2 категорії, було призначено пенсію у розмірі 80 відсотків від заробітної плати за посадою заступника Генерального прокурора України. В подальшому, з урахуванням змін, внесених до цієї статті Закону, у 2005 році перераховано пенсію у розмірі 90 відсотків до розміру заробітної плати за посадою, з якої йому було призначено пенсію, яку він отримую і на даний час. Будь-яких обмежень, в тому числі її максимальним розміром, чинне законодавство України на час призначення та перерахунку позивачу пенсії за вислугу років, не передбачало. Згідно зі змінами, внесеними до статті 50-1цього Закону законами України від 08.07.2011р. № 3668-УІ,від 27.03.2014р. № 1166-УІІ,від 28.12.2014р. № 76-УІІІ,розмір пенсії за вислугу років при її призначенні у відсотковому відношенні до заробітної плати дійсно зменшено і відповідно становить: з 01.10.2011 р. - 80%,з 01.04.2014р.- 70%,а з 01.01.2015 р. - 60%. Проте, внесені згаданими вище законами України зміни до статті 50-1 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються лише порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. З 15 липня 2015року набрав чинності новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІта втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.Відповідно до вимог частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ повноваження щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам органів прокуратури, які до вступу у дію цього Закону регламентувалися частинами 13 і 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, передано до відання Кабінету Міністрів України. Втім, до цього часу Кабінет Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови і порядок перерахування призначених пенсій працівникам органів прокуратури, не прийняв (не видав), що не може бути підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії, призначеної у 1997році, оскільки зазначена норма згаданого вище Закону, в силу статті 58 Конституції України, може застосовуватися лише стосовно тих осіб, яким пенсію призначено на підставі цього ж Закону після вступу його у дію. З урахуванням наведеного, необхідною умовою для перерахунку пенсії є подана позивачем заява про проведення перерахунку пенси та довідка Генеральної прокуратури України щодо розміру місячного заробітку за посадою, з якої він звільнився у зв'язку з виходом на пенсію, станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок повинен здійснюватися виходячи з норм законодавства, які були чинними на момент призначення та перерахунку позивачу пенсії. Що ж стосується положень пункту 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІП,то вони не можуть бути підставою для відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії позивачу, оскільки, як зазначено і в адміністративному позові, внесені зміни стосуються лише призначення пенсій особам, які підпадають під його дію, а не перерахунку пенсії. Вважає безпідставними і посилання Відповідача на положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІпро те, що пенсія призначається в розмірі 60%від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а згідно пункту 4 статті 1 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-У І встановлено обмеження суми доходів у розмірі двадцяти п'яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на яку може нараховуватися єдиний внесок, також стосуються порядку призначення пенсії працівникам прокуратури, а не її перерахунку. Крім того, необґрунтованість посилання Відповідача на згадані вище нормативно-правові акти підтверджується і тим, що право на перерахунок пенсії мені надано з моменту призначення пенсії за вислугу років на підставі діючого на той час законодавства,а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії. У своїх запереченнях Відповідач також стверджує, що оскільки положення законів України від 28.12.2014 року № 76-УІІта від 02.03.2015 рову Хе 213-УІП не визнані такими, що не відповідають вимогам Конституції України,тому повинні застосовуватися до правовідносин, які виникли у даній справі. Втім, як зазначено і в адміністративному позові, Верховний Суд України, виходячи з наданих йому Конституцією та законами України повноважень, у пункті 19Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8«Про незалежність судової влади» роз'яснив судам, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України (254к/96-ВР) не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.Що ж стосується тверджень Відповідача про те, що Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-УІІІ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни та доповнення, зокрема, до частини першої статті 2 чинного і на даний час Закону України від 08 липня 2011 року № 1668-У/ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та частини 15 статті 86 Закону України від 14.10.2014 N° 1697-УII «Про прокуратуру», згідно яких, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність (тобто 10740 гривень), а тому такі приписи повинні бути застосовані і до мене при перерахуванні пенсії, то вони також є безпідставними, оскільки в пункті 2 Прикінцевих положень Закону України N° 911-УІІІ зазначено, що дія положень цього Закону (вступив у дію з 1 січня 2016 року) щодо визначення максимального розміру пенсії застосовуються до пенсій, призначених починаючи з 1 січня 2016 року.

До початку судового засідання представником відповідача подана до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його присутності та відмовити в задоволенні позову. Крім того, через канцелярію подані письмові заперечення, в яких посилаються на те, що Закон України «Про прокуратуру» від 02.11.1991 року №1789-XII втратив чинність з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 року №1013 не визначено умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру". До того ж підстави для здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу відповідно до Закону України "Про прокуратуру" без обмеження її максимального розміру відсутні з огляду на положення ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI, за якими тимчасово у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740,00 грн. Зазначила, що в поданій довідці вказана заробітна плата працівника Генеральної прокуратури України на посаді заступника Генерального прокурора України станом на 01.12.2015р. в розмірі 46 400,67 грн. Відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" 1789-ХІІ (в редакції чинній до 15.07.2015р.) пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно п.4 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-УІ максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п'яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. прожитковий мінімум для працездатних осіб у грудні 2015р. становить 1378,00 грн. Отже, максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, на яку нараховується єдиний внесок у грудні 2015 року становить 34 450,00 грн. (1378 х 25).Тому прохання позивача врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за грудень 2015р. в розмірі 46 400,67 грн., зазначену в довідці від 13.05.2016р. № 18-697зп, є незаконним та безпідставним, оскільки єдиний внесок у грудні 2015р. нараховувався на суму доходу 34 450,00 грн. Тому підстав для здійснення перерахунку та виплати гр. пенсії по ЗУ «Про прокуратуру» без обмеження її максимального розміру та довідки від 13.05.2016р. № 18-697зп немає. Враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що Управління діяло згідно норм чинного законодавства і просили суд відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, щопозивач працювавна посаді заступника Генерального прокурора України, 27 листопада 1997 року він звільнився за вислугою років, перебуває на обліку в Центральному об'єднанні управління Пенсійного фонду України в м. Києвіта отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про прокуратуру» розраховану виходячи із 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Стаж роботи позивача в органах прокуратури України до виходу на пенсію становить 29 років і 10 місяців.

13.05.2016 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, та як підставу надав довідку Генеральної прокуратури м. Києва №18-697зпвід 13.05.2016 р. про заробітну плату станом на 01.12.2015.

Так, згідно довідки прокуратури м. Києва №18-697зпвід 13.05.2016 р., позивач дійсно працював у Генеральній прокуратурі України на посаді заступника Генерального прокурора України.

З вказаної довідки вбачається, що заробітна плата з 01.12.2015 р. згідно Постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 р. складається з: основний оклад - 6 142, 0 грн., класний чин - 140,0 грн., вислуга років - 2 512,8 грн., щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески - 24 804,61 грн.

Крім того, інші доплати та надбавки, які передбачені чинним законодавством складаються з: надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 8 794,80 грн., надбавка за доступ до державної таємниці - 921,30 грн., матеріальна допомога на оздоровлення (1/2) - 1 542,58 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб (1/2) - 1 542,58 грн., а всього 46 400,67 грн.

Згідно Листа Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.10.2016 року за вих. №27692/04 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, оскільки згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому пенсії за цим Законом не призначаються та раніше призначені пенсії не перераховуються.

Згідно з ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч.13 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», відповідно до пп.1 п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII «Про прокуратуру», які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача до пенсійного органу врегульовано ст.86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», за правилами ч.20 якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання вимог наведеної норми не було визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Разом із тим, на момент звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульоване, в той час як передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Крім того, слід враховувати, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадян на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи застосуванню підлягає редакція статті Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВерховногоСуду України від 10.12.2013 року у справах №21-348а13 та №21-420а13.

Право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9 зазначено, що відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Конституційним Судом України у рішеннях від 06 липня 1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 та від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 сформовано чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч.3 ст.22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, обмеження максимального розміру пенсії позивача Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VII, яким тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн., звужує зміст та обсяг конституційних соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури.

Крім того, п. 2 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VIпередбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідач, мотивуючи доводи щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача посилається на п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно із яким у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з тим, положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку, а тому суд не бере до уваги наведені доводи відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Так, відповідно до пп.3 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено на 25% посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що дії ЦОУ ПФУ в м.Києві щодо відмови позивачеві в перерахунку пенсії є протиправними.

Таким чином, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити перераховану пенсію з 01.10.2016 року.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право, на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" від 12.07.2001 р. №1789-ХІІ), керуючись cт.ст.6-9, 11, 69, 71, 88, 159, 161-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в проведенні перерахунку розміру пенсії відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 13.05.2016 р. за №18-697зп, починаючи з 01.10.2016 р.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 13.05.2016 р. за №18-697зп, виходячи з розрахунку 90% із середнього заробітку, без обмеження її граничного розміру, починаючи з 01.10.2016 р.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному тексті.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова