Справа № 821/84/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/84/17
13 год. 35 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача Лобенко Н.І.,

представника відповідача Кравченка П.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дім марочних коньяків "Таврія" до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Дім марочних коньяків "Таврія" (далі - позивач, ПАТ "ДМК "Таврія") звернулося до суду з адміністративним позовом до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, Новокаховська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № про нарахування грошового зобов'язання з орендної плати в сумі 2561935,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами планової виїзної документальної перевірки, проведеної Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС, складено акт від 05.08.2016 р. № 150/28-08-14/00413475, відповідно до висновків якого встановлено порушення, зокрема, пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України (занижено податкові зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки за квітень - грудень 2014 року в розмірі 2049548,42 грн.). Даний факт було оскаржено позивачем шляхом подачі заперечень, на підставі чого проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ "ДМК "Таврія", за результатами якої складено акт від 27.09.2016 р. № 168/28-08-14/00413475 та прийнято Новокаховською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області спірне податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. Крім основного платежу відповідачем нараховані штрафні санкції в сумі 512387,11 грн. Позивач не погоджується з позицією контролюючого органу, оскільки розмір та умови внесення орендної плати встановлюються в договорі оренди між орендодавцем і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. Відповідно до умов укладеного договору розмір орендної плати переглядається раз на рік на початку фінансового року. Наведений в ньому перелік підстав для зміни узгодженого сторонами розміру орендної плати є вичерпним і не містить такої підстави, як зміна встановлених законом граничних розмірів орендної плати. Встановлення з 01.04.2014 р. мінімального річного трьохвідсоткового розміру орендної плати за землю не розповсюджуються на договори, що були укладені до дати набрання чинності цих положень, а зміна їх умов має вчинятись в такій самій формі, що й договір. Крім того, нарахування орендної плати за землю в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки повинно здійснюватись з урахуванням ст.285 Податкового кодексу України, тобто податковий базовий рік починається з 01.01.2015.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, визначених у позові, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав письмові заперечення. Зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідно до норм чинного законодавства. З 01.04.2014 р. до Податкового кодексу України внесено зміни, якими законодавцем визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. Тобто, річний розмір орендної плати має бути приведений у відповідність до вимог пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України. При цьому, нарахування податкового зобов'язання за нововстановленою базою оподаткування згідно вимог пп.286.4 ст.286 Податкового кодексу України розпочинається саме з квітня 2014 р. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ВАТ "АПФ "Таврія", правонаступником якого є позивач, та Новокаховською міською радою 09.11.2005 укладено договір оренди земельної ділянки № 4АА73200101, розташованої на території Райської сільської ради, площею 1967,57 га, строком на 50 років. 19.08.2009 між позивачем та Новокаховською міською радою укладено угоду № 1 (зареєстрована 12.10.2009), якою внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 09.11.2005 № 4АА73200101. 10.10.2012 укладено угоду № 2, якою внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 09.11.2005, а саме змінено орендодавця на Херсонську обласну державну адміністрацію та уточнено розміри орендованих угідь.

29.01.2014 позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю, згідно якої річна сума орендної плати за землі державної та комунальної власності, що підлягає сплаті у 2014 році становить 397124,02 грн. (з січня по листопад - 33093,66 грн. щомісячного платежу, за грудень - 33093,76 грн.).

В період з 26.05.2016 по 08.07.2016 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "ДМК "Таврія" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2014 по 31.03.2016. За результатами складено акт від 05.08.2016 № 150/28-08-14/00413475, згідно висновків якого, встановлено порушення позивачем, зокрема, пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, а саме: заниження суми податкових зобов'язань по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за квітень-грудень 2014 року в розмірі 2049548,42 грн.

Внаслідок оскарження результатів перевірки з боку позивача, Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС здійснено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ "ДМК "Таврія", складено акт від 27.09.2016 № 168/28-08-14/00413475 та прийнято відповідачем податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності на 2561935,53 грн. (2049548,42 грн. за основним платежем та 512387,11 грн. штрафних санкцій).

25.10.2016 р. позивач звернувся до Головного управління ДФС у Херсонській області зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 № , на яку 09.11.2016 отримав рішення про результати її розгляду від 08.11.2016 № 1987/10/21-22-10-01-06, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Із зазначеною позицією контролюючого органу позивач не погоджується, що зумовило оскарження ним податкового повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" користування землею в Україні є платним.

Відповідно до пп.9.1.10 п.9.1 ст.9 Податкового кодексу України (далі - ПК України) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 цього Кодексу є податком, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Аналогічне визначення міститься в ст.21 Закону України "Про оренду землі".

Згідно п.269.1 ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Об'єктом оподаткування є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до встановленого порядку (пп.270.1.1 п.270.1 ст.270, пп.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України).

Відповідно до п.п.288.1-288.4 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно пп. 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України (в редакції, що була чинною до 01.04.2014 ) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом. Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 внесено зміни до пп. 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України. Так, пунктом 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, що набула чинності 01.04.2014 та була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки та перевищувати 12 %. Тобто, законодавцем визначено нижню та верхню граничні межі річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

При цьому, щодо відносин оподаткування, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів (в даному випадку договір оренди та встановлений у ньому розмір орендної плати) у разі їх суперечності, що закріплений п.5.2 ст.5 ПК України, розмір орендної плати не може бути меншим, ніж встановлений пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України. Сторони договору оренди не мають повноважень змінювати розмір обов'язкового податкового платежу, цей розмір є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами. Тобто, починаючи з 01.01.2011, на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов'язкового платежу. Отже, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає, аби річний платіж був не менше трикратного розміру земельного податку.

Крім того, норми Податкового кодексу України застосовують поняття річна сума платежу. А це поняття вже не є безпосередньо прив'язаним до змісту договору і не є тотожнім поняттю «орендна плата». Відтак, орендна плата може бути однією, а річна сума платежу - іншою. І пріоритет у такому разі варто надавати нормам Податкового кодексу України, які регулюють справляння податків і зборів, адже до них належить і орендна плата.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 02.12.2014 р. № 21-274а14 та від 14.07.2015 р. № 21-1699а15.

Згідно з ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права

Таким чином, до моменту внесення до договору оренди землі відповідних змін розмір річної орендної плати сплачується за умовами договору, але цей розмір не може бути меншим, ніж встановлений пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України з 01.04.2014 р., а саме не може бути меншим, ніж 3% нормативної грошової оцінки.

Крім того, суд не погоджується з твердженнями позивача щодо початку базового податкового періоду по нарахуванню орендної плати за мінімальною ставкою, встановленою внесеними з 01.04.2014 р. змінами до ПК України.

Відповідно до абз.2 п.286.4 ст.286 ПК України у разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни. Отже, нарахування податкового зобов'язання по орендній платі за землю у відповідності до внесених до пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України змін розпочинається з квітня 2014 року.

Про нову редакцію ст. 288 ПКУ позивач був обізнаний, отже як орендар земельної ділянки мав знати про свої нові права та обов'язки , а наслідки невиконання ним вимог Закону мали бути очікуваними та зрозумілими. В даному разі своєчасна та повна сплата орендної плати за договором оренди є не лише виконанням позивачем своїх обов'язків за договором оренди, але й виконанням його обов'язків як платника податків, оскільки в розумінні ПК України орендна плата є загальнодержавним податком, розмір та внесення якого регулюється державою. Обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, визначений статтею 67 Конституції України. Таким чином, настання несприятливих наслідків у вигляді збільшення податкового зобов'язання позивачу є результатом діяльності суб'єкта владних повноважень щодо приведення у відповідність Закону розміру орендної плати за землю та не може розцінюватись як доказ незадовільної якості Закону.

Суд зазначає, що засобом забезпечення верховенства Конституції України є діяльність Конституційного Суду України щодо вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційності) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Ця діяльність здійснюється Конституційним Судом України на підставі частини першої статті 150 Конституції України, а також пункту 1 статті 13 Закону України "Про Конституційний Суд України". Позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування фактів визнання окремих положень ПК, які регулюють розмір орендної плати, неконституційними та такими, що не підлягають застосуванню.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність дій контролюючого органу по донарахуванню позивачу орендної плати за квітень-грудень 2014 року в сумі 2049548,42 грн. та застосування до нього штрафних санкцій в сумі 512387,11 грн.

Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 р. № , яким Новокаховською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області збільшено позивачу суму грошового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності на 2561935,53 грн. є законним та прийнятим відповідно до норм чинного законодавства. В такому разі суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.94, 159-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити публічному акціонерному товариству "Дім марочних коньяків "Таврія" в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області № від 17.10.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 лютого 2017 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.13