Справа № 404/5205/16-а(2-а/404/1127/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2017 рокусправа № 404/5205/16-а(2-а/404/1127/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 грудня 2016 року у справі 404/5205/16-а (2-а/404/1127/16) за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати рішення відповідача від 09.08.2016 року № 812229 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців протиправним та скасувати;

- зобов'язати відповідача провести з 01.08.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців на підставі довідки про заробітну плату, наданої відповідачем від 02.08.2016 року № 275/Б-11 із збереженням проценту для розрахунку пенсії від заробітку - 86% та здійснити виплату з урахуванням отриманих сум.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З 13.04.2011 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в розмірі 86% від суми заробітної плати за посадою головного спеціаліста-економіста відділу обліку надходження платежів.

02.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі довідки, виданої відповідачем від 02.08.2016 року № 275/Б-11 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії працюючим державним службовцям.

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що в ній зазначено заробітну плату за відповідною посадою державної служби станом на 1 травня 2016 року у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 295 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» (а.с. 12).

09.08.2016 року листом № 304/Б-11 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.20105 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", згідно яких з 01.06.2015 року скасовано норми щодо призначення/перерахунку пенсій відповідно до "спеціальних" законів, зокрема, і до Закону України "Про державну службу". Також зазначив, що питання пенсійного забезпечення з 01.05.2016 року урегульовано ст. 90 Закону України «Про державну службу» № 889-19 і норми про перерахунок пенсії в даному Закону відсутні. (а. с. 10).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду.

При вирішення справи колегія суддів виходить з наступного.

Для правильного вирішення спору у вказаній категорії справ суду в першу чергу необхідно визначитись, які саме норми законодавства потрібно застосовувати у вказаних правовідносинах і чи не є зміни, які відбулись в законодавстві щодо пенсійного забезпечення державних службовців звуженням досягнутих соціальних гарантій позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що досягнутим правом особи в даному випадку є не факт призначення їй пенсії, а саме наявність у неї права на перерахунок пенсії, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними правовими діями, як за змістом, так і та механізмом їх проведення. Досягненням права на перерахунок пенсії, є не момент призначення особі пенсії, як помилково вважає позивач, а безпосередні обставини, з якими законодавство та сама особа пов'язують саме перерахунок пенсії, оскільки правовідносини щодо перерахунку пенсії виникають не в момент призначення пенсії, а в момент виникнення підстав для такого перерахунку. Тобто набуття особою права на пенсію не є одночасним набуттям права на перерахунок цієї пенсії в будь-який час в майбутньому за відсутності до цього відповідних законодавчих підстав.

Таким чином, при визначенні чи виникло у особи право на перерахунок пенсії необхідно застосовувати норми законодавства, які були чинними саме на момент виникнення обставин, з якими позивач пов'язує своє право на такий перерахунок.

В даній справі позивач як на підставу для перерахунку їй пенсії державного службовця посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» (набрала чинності з 1 травня 2016 року). Довідка про заробітну плату від 2 серпня 2016 року, яку позивач подала для перерахунку пенсії, також зазначає розмір зарплати станом на 1 травня 2016 року, у зв'язку з чим і застосуванню при вирішенні спору підлягають норми, якими вказані правовідносини регулювались станом на вказану дату.

Прийняття зазначеної Постанови КМУ пов'язано із набуттям з 1 травня 2016 року чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. (далі - Закон № 889), про що безпосередньо зазначено в самій постанові.

У зв'язку з набуттям чинності Законом № 889 положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, на які посилається позивач, втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців (за винятком призначення пенсії певним категоріям державних службовців).

Відповідно ж до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В свою чергу Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, раніше Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" внесено зміни, які застосовуються з 1 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункти 4 та 5, яким передбачались в тому числі умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям. З цього часу Постанова № 865 не містить норм щодо можливості перерахунку пенсій державним службовцям.

Таким чином, у період часу, з яким позивач пов'язує виникнення у неї права на перерахунок пенсії як державному службовцю, діюче законодавство не передбачало можливості такого перерахунку саме в порядку Закону України "Про державну службу", оскільки з 1 травня 2016 року перерахунок пенсії державним службовцям повинен здійснюватись на загальних підставах, тобто відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з чим відмова відповідача є обґрунтованою та правомірною.

Доводи позивача про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій держслужбовцям, які відбулись після призначення їй пенсії, у зв'язку з тим, що останні звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, є безпідставними, оскільки за приписами Конституції України, роз'ясненнями Конституційного Суду України та правовими позиціями Верховного Суду України (постанова від 1 липня 2014 року у справі № 21-244а14) неможливо звужувати лише вже досягнуті певною особою соціальні гарантії. Тобто не можна звузити чи скасувати ті соціальні гарантії, які ще взагалі особою не досягнуті.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсій у 2011 році останній не міг набути право на перерахунок пенсії у 2016 році, оскільки підстави для такого перерахунку (а саме, підвищення заробітної плати працюючих державних службовців) ще були відсутні.

Вказані обставини були неодноразовим предметом розгляду Європейським судом з прав людини, який, зокрема, в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Крім того, в ухвалі Європейського Суду з прав людини від 3 червня 2014 року про визнання неприйнятною заяви Великоди до України суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися державою, а положення статті 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. (пункти 21, 23).

З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави; механізм реалізації цих прав може бути змінений державою; зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність права на соціальний захист.

З огляду на вказане колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про неможливість застосування до неї змін в законодавстві щодо перерахунку пенсій держслужбовцям, які відбулись після її виходу на пенсію, оскільки цими змінами не звужувалось право позивача на перерахунок пенсії у зв'язку з відсутністю у позивача на момент внесення цих змін такого права.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 8 грудня 2016 року у справі 404/5205/16-а (2-а/404/1127/16) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко