Справа № 822/228/17
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/228/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А.
за участі:представника позивача та представника відповідачів
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області , Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області Остапчук В.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області Остапчук В.В., в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви та висновку щодо виплати ОСОБА_3 грошової допомоги разом з підтвердженими документами, які додані до заяви;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, необхідні документи для призначення та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги, у зв'язку із встановленням IIІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

В обґрунтування вимог позивач зазначає про те, що відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року має право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід ІІI групи, у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказує, що неодноразово звертався щодо нарахування йому одноразової грошової допомоги. Проте, ГУНП в Хмельницькій області листом №29/к-236 від 27.12.2016 року відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги як працівникові міліції у зв'язку з тим, що позивач прийнятий на службу в органи поліції і тим самим фактично втратив право на виплату одноразової грошової допомоги як працівник міліції.

Вказану бездіяльність вважає протиправною, тому звернувся в суд з вказаними позовними вимогами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом т.в.о. начальника ГУНП в Хмельницькій області №8 о/с від 05.02.2016 року ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

07 квітня 2016 року позивач пройшов обстеження військово - лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" внаслідок обстеження встановлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

20.04.2016 року відповідно до довідки МСЕК серії АГ №0017418 позивачу встановлено III групу інвалідності, причиною інвалідності є травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Після отримання інвалідності, та на підставі вищевказаних документів, згідно ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, в зв'язку з перебуванням УМВС України в Хмельницькій області в стадії припинення позивач звернувся поштовим зв'язком до ГУНП у Хмельницькій області, з заявою про нарахування та виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності.

27.12.2016 року на поштову адресу представника позивача надійшов лист ГУНП у Хмельницькій області від 27.12.2016 року №29/к-236, зі змісту якого випливає, що позивачу у такій виплаті фактично відмовлено, оскільки останній був звільнений із служби в Національній поліції, а травму фактично отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ, то відповідно немає законних підстав для нарахування такої виплати.

Також 09.12.2016 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії з заявою про виплату одноразової грошової допомоги як працівникові міліції на підставі ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

27 грудня 2016 року позивачем отримано відповідь з УМВС України в Хмельницькій області, якою також відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги як працівникові міліції у зв'язку з тим, що як зазначено в даному листі позивач прийнятий на службу в органи поліції і тим самим фактично втратив право на виплату одноразової грошової допомоги як працівник міліції.

Не погоджуючись з вказаними листами, позивач звернувся до суду для захисту порушеного права.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 р.

Розділом XI прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII (із змінами) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, ст.23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), яким встановлено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Зокрема, п. 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно із п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

Отже, розгляд заяви позивача відбувся з порушенням Порядку №850, оскільки відповідач не звертався ні з документами, ні з висновком до Міністерством внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги позивачу, і відповідно будь-яке рішення з даного питання Міністерством внутрішніх справ України не приймалося.

Крім того, суд не бере доводи представника відповідачів, про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, так як подав рапорт після втрати чинності Законом України "Про міліцію", оскільки як встановлено в судовому засіданні та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, позивачу встановлено ІІI групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а також, як передбачено ст.23 Закону України "Про міліцію" - право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Таким чином, відповідач діяв не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, а саме не прийняв у позивача документи, не сформував пакет документів, зокрема висновок щодо нарахування одноразової грошової допомоги, та не передав їх на розгляд МВС України, відтак його бездіяльність є протиправною, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в свою чергу відповідач не довів правомірність своїх дій, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви та висновку щодо виплати ОСОБА_3 грошової допомоги разом з підтвердженими документами, які додані до заяви.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, необхідні документи для призначення та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги, у зв'язку із встановленням IIІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2017 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань