Справа № 816/2120/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2120/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника відповідача - Фесенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про визнання протиправним та скасування наказу від 19 жовтня 2016 року № 1059 про проведення позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 22.08.2016.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на протиправність оскаржуваного наказу, оскільки останній винесений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про призначення позапланової документальної перевірки по кримінальному провадженню № 0000139. Однак, така ухвала не містить належних підстав для проведення перевірки саме щодо позивача, оскільки останній не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим тощо. Крім того, наголошував, що незрозуміло яким чином відповідачем отримано таку ухвалу, а також зауважено на недопустимий строк, на який призначено перевірки, у зв'язку з чим вважає наказ від 19 жовтня 2016 року № 1059 про проведення позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 22.08.2016 - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, позивач надав клопотання про розгляд справи без їх участі, відповідно до якого просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

У письмових запереченнях відповідач посилався на те, що на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України видано наказ про проведення позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_2, який містить обов'язкові реквізити ухвали слідчого судді.

У відповідності до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача на підставі наявних матеріалів, наданих сторонами.

Заслухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 у справі № 761/30064/16-к (провадження №1-кс/761/18450/2016), у кримінальному провадженні, внесеному в ЄДР за №0000139 від 28.07.2015, призначено проведення документальних позапланових перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, зокрема ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) за період із 01.08.2013 по 22.08.2016. Проведення перевірок доручено Головному управлінню ДФС у Полтавській області /а.с. 25-27/.

Згідно з листом від 06.10.2016 № 5989/7/16-31-13-02-19 Головним управлінням ДФС у Полтавській області надіслало ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2016 у справі № 761/30064/16-к до ДПІ у м. Полтаві для виконання, відповідно до даних вхідного штампу вказану ухвалу ДПІ у м. Полтаві одержано 06.10.2016. /а.с. 65/.

На виконання вказаної ухвали суду в.о. начальника ДПІ у м. Полтаві Мельник Д.М. 19.10.2016 видано наказ № 1059 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 рнок НОМЕР_2", яким наказано провести позапланову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2013 по 22.08.2016 тривалістю 5 робочих днів з 24.10.2016 /а.с. 23/.

28.10.2016 в.о. начальника ДПІ у м. Полтаві Мельник Д.М. видано наказ № 1086 про продовження терміну проведення перевірки з 31.10.2016 на 2 робочих дні /а.с. 24/.

Не погодившись з наказом від 19.10.2016 № 1059 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 рнок НОМЕР_2", позивач звернувся до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, а також обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Пунктом 20.1.4 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є правом ДПІ у м. Полтаві, як контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у випадку отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Положення підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є імперативними щодо обов'язку контролюючого органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання рішення суду.

При цьому виконання такого обов'язку не передбачає дослідження органом фіскальної служби підстав призначення відповідної перевірки, оцінювання правомірності та законності рішення суду.

З викладеного слідує, що у випадку отримання контролюючим органом відповідного судового рішення про призначення перевірки платника податків податковий орган не наділений дискреційними повноваженнями у питанні призначати чи не призначати перевірку, призначену рішенням суду.

Згідно з приписами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема таких документів: службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Не пред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При цьому слід враховувати, що відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні податкової перевірки. А відтак, позов, спрямований на оскарження дій або бездіяльності контролюючого органу щодо призначення та/або проведення перевірки, може бути задоволений лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулось допуску посадових осіб органу доходів і зборів до перевірки.

Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та закінчує свою дію фактом його виконання.

В даній ситуації спірна перевірка мала бути проведена відповідно до наказу ДПІ у м. Полтаві від 19.10.2016 № 1059, копію якого було вручено позивачу 24.10.2016 разом із направленням №397 від 24.10.2016.

Термін перевірки відповідно до наказу - з 24.10.2016 по 31.10.2016 (з урахуванням Наказу від 28.10.2016 № 1086).

Судом встановлено, що за результатами перевірки складено акт від 08.11.2016 № 2920/16-01-13-04-10/НОМЕР_2 та на його підставі винесено податкові повідомлення-рішення, а відтак, перевірку закінчено.

Позивачем фактично допущено до проведення перевірки працівників податкового органу та на момент її проведення не мав сумнівів щодо законності її проведення.

У пункті 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду , якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення прав чи законних інтересів на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливостей чи неможливість реалізації її законних прав та/або виникнення додаткових обов'язків.

Оскільки оскаржуваний наказ від 19.10.2016 №1059 мав разовий характер застосування, тому повністю вичерпав свою дію фактом його виконання, а відтак відсутнє порушення прав та законних інтересів позивача, що підлягають судовому захисту.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2017 року.

Суддя І.Г. Ясиновський