Справа № 810/537/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м.Київ 810/537/16

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Панової Г.В., суддів: Горобцової Я.В., Панченко Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс"

до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області,

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Феракс" (далі - позивач, товариство) з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач-1), Державної фіскальної служби України в якому просить суд (далі - відповідач-2) (з урахуванням уточнення позовних вимог від 04.10.2016):

- визнати дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України, а саме не внесення в Реєстр податкових накладних суму від'ємного значення ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс" - протиправними;

- зобов'язати Броварську об'єднану державну податкову інспекцію головного управління ДФС у Київській області та Державну фіскальну службу України перенести в Єдиний Реєстр податкових накладних суму від'ємного значення ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс", , що складає 4858078 (чотири мільйони вісімсот п'ятдесят вісім тисяч сімдесят вісім) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за даними поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Феракс" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкової декларації з ПДВ за звітний (податковий) період червень 2015 року та уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2015 року від'ємне значення товариства, яке підлягає перенесенню податковим органом до Єдиного реєстру податкових накладних становить 4858078,00 грн.

Водночас, станом на 11.08.2015 та на дату звернення до суду з даним адміністративним позовом зазначена реєстраційна сума ТОВ «Феракс» не була збільшена контролюючим органом в ЄРПН на значення рядка 24, 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року.

При цьому на неодноразові звернення підприємства до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо не внесення останнім в Реєстр податкових накладних суми від'ємного значення ПДВ товариства, відповідач вказує, що не має технічних можливостей вносити корективи в електронну систему адміністрування ПДВ.

Крім того, на думку позивача, посадові особи Державної фіскальної служби України прямо порушують вимоги законодавства, зокрема Закону України № 643 від 29.07.2015 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо адміністрування податку на додану вартість», з невідомих Товариству підстав не переносять в Єдиний реєстр податкових накладних суми від'ємного значення ПДВ ТОВ «Феракс».

З огляду на вказані обставини, позивач стверджує, що починаючи з 11.08.2015 внаслідок протиправної бездіяльності контролюючих органів ТОВ «Феракс» позбавлене можливості реєструвати податкові накладні у ЄРПН на суму 4858078,00 грн., що фактично унеможливлює ведення господарської діяльності підприємством та відповідно завдає значної майнової шкоди товариству.

На підставі викладеного та з метою захисту порушених суб'єктами владних повноважень прав та інтересів підприємства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/537/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачі адміністративного позову не визнали, надали до суду письмові заперечення та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зазначено, що 20.07.2015 позивачем було подано декларації з ПДВ за червень 2015 року в якій допустило помилку замість р. 31 Сума непогашенного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду ТОВ «Феракс» заповнило р.30 Сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку. Загальна сума ПДВ - 4858078, 00 грн.

21.07.2015 підприємством було подано уточнюючий розрахунок до декларації згідно наказу № 213 за червень 2015 року в якому уточнювався р.31, але даний уточнюючий розрахунок не вплинув кінцевий результат, у зв'язку з чим від'ємне значення по Додатку 2 не підтягнулося в ЄРПН.

Відповідач -1 також зазначив, що врахування у збільшення суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні у ЄРПН, сум від'ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового наступного звітного (податкового) періоду, та сум непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, що зазначено в податковій звітності з ПДВ за червень 2015 року проводиться ДФС України.

Підсумовуючи викладене, відповідач зауважив, що Броварська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не має технічних можливостей вносити корективи до системи електронного адміністрування ПДВ .

Відповідач - 2, Державна фіскальна служба України, в обґрунтування своєї правової позиції зазначила що ТОВ «Феракс» подано декларацію за червень 2015 року в якій були відсутні залишки від'ємного значення по р.24. Від'ємне значення в сумі 4858078,00 грн. платником було задекларовано в уточнюючому розрахунку від 13.08.2015 до декларації з ПДВ за червень 2015 року (р.31).

Відповідно до пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України після «обнуління» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму відємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року та не перераховується надалі у звязку з уточненням показників такої звітності.

Разом з цим, за даними декларації за червень 2015 року у платника 24 та 31 рядки з нулями, тому в СЕА показник «сума В3» дорівнює нулю.

При цьому, враховуючи, що на суму від'ємного значення по уточнюючому розрахунку до декларації за червень 2015 року поширюється вказана норма (пункт 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України), то ця сума не може бути врахована в СЕА, оскільки уточнюючий розрахунок подано підприємством вже після збільшення показників формули, яке відбулось разово 03.08.2015.

Відповідач - 2 також звертав увагу суду, що відповідно до наказу ДФС від 12.11.20014 № 265 «Про функціональні повноваження структурних підрозділів ДФС Укпраїни» функцію 108 «організація функціонування системи електронного адміністрування ПДВ» закріплено за Департаментом інформаційних технологій.

За наведених обставин, відповідачі вважають, що доводи позивача є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Від позивача до суду надійшло клопотання від 17.01.2017 про здійнення судового розгляду даної справи без участі представника позивача у письмовому провадженні.

Від відповідачів до суду надйшло клопотання відповідно до якого відповідачі залишили вирішення клопотаня позивача на розсуд суду.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За вказаних обставин, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось сторонами під час судового розгляду справи 09.07.2015 засобами телекомунікаційного зв'язку через мережу Інтернет ТОВ «Феракс» було подано до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період з лютий - травень 2015 року щодо збільшення або повернення передплати в сумі 5225573,50 грн. на електронний рахунок з ПДВ.

Вказана сума позитивного сальдо розрахунків підтверджується наявними в матеріалах справи Актом позапланової виїзної перевірки від 27.12.2013 № 395/10-06-15-02-09/36287755 та Актом звірення розрахунків за період з 01.01.2015 - 09.02.2015 за № 524-20 від 19.02.2015 (а.с. 60).

Водночас, згідно з даними листа відповідача - 1 зазначена податкова звітність підприємства була визнана не прийнятою (не вважається податковою звітністю) контролюючим органом (а.с. 58).

У свою чергу, в ході судового розгляду справи представник позивача зауважив, що збільшення або повернення переплати у зазначеній сумі у розмірі 5225573,50 грн. на електронний рахунок з ПДВ вупереч вимогам Податкового кодексу України, а саме пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ у строк до 03.08.2015 не відбулось.

20.07.2015 ТОВ «Феракс» було подано Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року. Разом з цим, виявивши помилку у вказаній податковій декларації, а саме те, що підприємством замість рядка 31 «сума непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду було заповнено рядок 31 «сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» платник податку направив 21.07.2015 уточнюючий розрахунок до вказаної декларації з ПДВ за червень 2015 року в якому визначило в рядку 31 від'ємне значення у сумі 4858078,00 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до наявних в матеріалах справи письмових заперечень відповідачем -1 не заперечується вказаних фактів, проте зазначено, що поданий підприємством уточнюючий розрахунок до декларації за червень 2015 року не вплинув на кінцевій результат, у зв'язку з чим від'ємне значення у сумі 4858078,00 грн. не відобразилось в ЄРПН. Разом з цим, відповідач - 1 зауважив, що Броварська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не має технічних можливостей вносити корективи до системи електронного адміністрування ПДВ (а.с 116).

При цьому, ДФС України також не заперечується факт наявного у позивача від'ємного значення у розмірі 4858078,00 грн., проте вказано, що ця сума була задекларована платником податків в уточнюючому розрахунку до декларації червень 2015 року від 13.08.2015 тобто після збільшення показників формули, яке відбулось разово 03.08.2015 у зв'язку з чим не може бути врахована в СЕА.

Враховуючи, що починаючи з 11.08.2015 реєстраційна сума ТОВ «Феракс» не збільшена контролюючими органами на значення рядка 24, 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року, а підприємство позбавлене можливості реєструвати податкові накладні у ЄРПН на вказану суму позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним адміністративним позовом.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що 13.08.2015 у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок позивачем було подано до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість до декларації з ПДВ за червень 2015 року.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, зокрема визнання відповідачами факту наявної у позивача суми від'ємного значення у розмірі 4858078,00 грн., вбачається, що суть даного спору зводиться фактично до того, що належне ТОВ «Феракс» від'ємне значення у сумі 4858078,00 грн. не було відображено податковим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних лише на тій підставі, що ця сума була відображена платником податків у податковій звітності вже після збільшення показників формули, а саме 13.08.2015.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу положень частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; добросовісно; розсудливо тощо.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України.

Приписами статті 16 вказаного нормативно-правового акта визначається, що платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, а також подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Приписами статты 200 Податкового кодексу України передбачено загальний порядок визначення та використання від'ємного значення з податку на додану вартість, який полягає в автоматичному направленні такого від'ємного значення попередніх періодів у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ, які підлягають сплаті за результатами поточного декларування з ПДВ.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

При цьому, система електронного адміністрування ПДВ не вносить кардинальних змін до загальних принципів справляння ПДВ, затверджених Кодексом. Норми Кодексу, які визначають коло платників ПДВ, об'єкт оподаткування, принципи формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, залишаються незмінними.

Відповідно до пунктів 2001.1 та 2001.2 статті 2001 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла до 29 липня 2015 року) система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 відповідно до приписів пунктів 2001.1 та 2001.2 статті 2001 Податкового кодексу України затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ (далі - Порядок № 569), яким визначено механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку. Порядок визначення сум, в межах яких платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку регламентовано пунктом 2001.3 статті статті 2001 Податкового кодексу України.

У свою чергу, 29 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 16 липня 2015 року №643-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість", яким підрозділ 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено пунктом 34.

Пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 2001.3 статті 2001цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових суми НаклОтр, суми НаклВид та суми Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку, що застосовують звітний (податковий) період місяць, таке значення автоматично збільшується контролюючим органом до 31 липня 2015 року без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Суми такого від'ємного значення можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку.

Аналогічний алгоритм дій ДФС України визначений підпунктом 3 пункту 10 Порядку № 569.

30 липня 2015 року Державна фіскальна служба України повідомила план заходів ДФС для забезпечення реалізації норм Закону України №643-VІІІ з удосконалення системи електронного адміністрування ПДВ (http://sfs.gov.ua/baneryi/podatkovi-zmini-2015/elektronne-administruvannya-pdv/63853.html), в розділі ІІІ якого передбачено обнуління показників та перерахунок суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), для зареєстрованих платників податку, зокрема:

- з 00 годин 00 хвилин 3 серпня 2015 року (на початок третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643) ДФС буде проведено обнуління суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН, сформовану відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 та пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, та значення усіх її складових, визначених Податковим кодексом України, крім показників суми НаклОтр, суми Митн та суми НаклВид, що були сформовані, починаючи з 1 липня 2015 року;

- протягом 3 серпня 2015 року (третього робочого дня після дня набрання чинності Законом № 643) сума «сума» Накл зареєстрованим платникам податку збільшиться на:

- суму середньомісячного розміру сум ПДВ, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених або розстрочених за останні 12 звітних місяців/4 квартали (сума Овердрафт );

- суму помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з ПДВ станом на 01.07.2015 (сума Перепл);

- суму від'ємного значення податку, непогашеного станом на 1 липня 2015 року та задекларованого платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року;

- суму залишків коштів на електронних рахунках платників у системі електронного адміністрування ПДВ станом на початок робочого дня 3 серпня 2015 року за вирахуванням сум, заявлених платником у складі податкової звітності з податку за звітний (податковий) період за червень 2015 року до перерахування з електронного рахунку до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку та/або на поточний рахунок платника відповідно до пункту 2001.6 статті 2001 цього Кодексу, також така сума зменшується на суму податкових зобов'язань, задекларованих платником за звітний (податковий) період за червень 2015 року/II квартал 2015 року;

- на кінець третього робочого дня після дня набрання чинності Законом № 643 сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН ( сума Накл), буде обрахована на підставі оновлених значень усіх її складових та інших показників, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України.

При цьому планом заходів окремо зазначено, що у зв'язку із переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ в штатний режим до 20 серпня 2015 року платникам податку, що застосовують звітний податковий період квартал, сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН (УНакл), буде збільшена на суму від'ємного значення, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за ІІ квартал 2015 року.

Таким чином, до 03.08.2015 Державна фіскальна служба України у зв'язку з переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ у штатний режим зобов'язана була автоматично збільшити значення суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24), та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 31), що зазначене у податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року.

Тобто, всі непогашені залишки ПДВ, відображені у рядках 24 та 31 декларації з ПДВ за червень 2015 року, без проведення перевірок, автоматично, в силу їх заповнення, підлягають врахуванню у збільшення реєстраційної суми.

Крім того, з аналізу зазначеної офіційної інформації ДФС вбачається, що протягом 03 серпня 2015 року були відновлені, у тому числі й позивача, права на достовірне відображення в системі електронного адміністрування ПДВ відомостей щодо сум податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка відображається в рядку 2 Витягу з системи електронного адміністрування ПДВ.

Як встановлено судом, 21.07.2015 та 13.08.2015 ТОВ «Феракс» було сформовано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період червень 2015 року, яким уточнено показник "сума непогашенного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду" (рядок 31), значення якого визначено у розмірі 4858078,00 грн.

При цьому, як було з'ясовано в ході розгляду справи, податкова звітність з ПДВ за червень 2015 року, зокрема, вказані уточнюючі розрахунки були прийняті Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області без жодних зауважень. Даний факт не заперечувався відповідачами та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: листом ГУ ДФС у Київській області, листом Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, листом Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження, запереченнями на адміністративний позов та зафіксовано в журналі судового засідання від 14.12.2016 (а.с. 47, 51, 116, 188-188а, 209-211, 213-214).

Суд також звертає увагу, що як вбачається зі змісту Порядку № 569 система електронного адміністрування ПДВ організована та діє на центральному рівні ДФС, тому саме ДФС має право вносити корективи до системи електронного адміністрування ПДВ. Наведене також підтверджується даними листа Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження, в якому зазначено, що за технічний стан СЕА відповідає ДФС.

У свою чергу, станом на час розгляду даної справи Державною фіскальною службою України не забезпечено відображення у системі електронного адміністрування ПДВ заявлених позивачем в уточнюючих розрахунках від 21.07.2015 та 13.08.2015 відомостей.

Разом з цим, доводи відповідача-2 про те, що реєстраційна сума в системі електронного адміністрування може бути збільшена на суму від'ємного значення, що задекларована позивачем виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, та не підлягає перерахунку у зв'язку з подальшим уточненням показників такої звітності шляхом подання відповідних уточнюючих розрахунків, є безпідставними, з огляду на наступне.

За загальними приписами Податкового кодексу України, зокрема статті 49, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (стаття 203.1. Податкового кодексу України).

Крім того, статтею 50.1. Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що платник податків у разі самостійного виявлення помилок у податковій декларації має право надіслати уточнюючий розрахунок до цієї декларації не пізніше закінчення 1095 дня що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

При цьому, суд зауважує, що вказані норми, що визначають право платника податку на уточнення показників податкової звітності є загальними, та не можуть звужені або обмежені. Разом з цим, як вже зазначалось, впровадження системи електронного адміністрування ПДВ не мало наслідком внесення кардинальних змін до загальних принципів справляння ПДВ, затверджених Кодексом. Норми Кодексу, які визначають коло платників ПДВ, об'єкт оподаткування, принципи формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, залишились незмінними.

Крім того, суд також зазначає, що за змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (на який посилається відповідач - 2 в обґрунтування доводів заперечень) визначальним фактором для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме в податковій звітності з ПДВ платника податку.

В свою чергу, до податкової звітності з податку на додану вартість згідно пункту 8 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року № 966, належать:

- податкова декларація з податку на додану вартість з додатками;

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками;

- розрахунок податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Таким чином, уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ поданий платником податків до контролюючого органу у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період червень 2015 року є однією з форм податкової звітності з ПДВ, а тому сформовані у ньому показники (зокрема рядку 31) повинні бути враховані податковим органом при автоматичному збільшенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від'ємного значення, зокрема, за червень 2015 року.

Крім того, суд звертає увагу, що вказані доводи відповідача - 2, а саме те, що відповідно до пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Кодексу після «обнуління» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму від'ємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року та не перераховується надалі у зв'язку з уточненням показників такої звітності є лише суб'єктивним тлумаченням податковим органом вказаної норми законодавства, оскільки жодна редакція пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України не містить такого припису.

Разом з цим, суд враховує, що не приведення даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість у відповідність з показниками податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року грубо порушує право позивача мирно володіти своїм майном та не узгоджується з закріпленими в Україні, як в правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Так, згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997(далі - Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейським судом з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) було зазначено, що затримки у відшкодуванні ПДВ можна вважати втручанням у право на мирне володіння своїм майном, а постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Така позиція Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Таким чином, створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись накопиченим за наслідками розрахунків з бюджетом від'ємним значенням з податку на додану вартість є формою втручанням у право на мирне володіння своїм майном, що в свою чергу є не припустимим відповідно до приписів Основного закону правової держави.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справах Burdov v. Russia, no. 59498/00, §§ 37-38, ECHR 2002), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою в особі відповідних суб'єктів владних повноважень, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава схвалила певну концепцію, то суб'єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов'язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб'єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб'єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.

Отже, з аналізу зазначеної міжнародної практики, яка є преюдиційною для правових держав, зокрема України та встановлені судом обставини даної справи, вбачається, що фіскальний інтерес держави не може слугувати виправданням або підставою у позбавленні платника податків права використати від'ємне значення з податку на додану вартість шляхом збільшення на його суму значення реєстраційної суми в системі електронного адміністрування податку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не виконання покладених на неї функцій як адміністратора системи електронного адміністрування ПДВ, а саме: не збільшення значення суми податку, на яку ТОВ «Феракс» має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму на суму від'ємного значення, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого позивачем в уточнюючих розрахунках до податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року, є протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси платника податків, зокрема, позбавляє фактичної можливості розпоряджатися власними активами, призводить до понесення додаткових та необґрунтованих витрат по сплаті податку, створює реальну загрозу накладення на підприємство санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування обраного позивачем способу захисту порушених прав шляхом задоволення вимог про визнання дій ДФС України щодо не внесення в Реєстр податкових накладних суми від'ємного значення ПДВ ТОВ "Феракс" - протиправними, суд звертає увагу, що дії суб'єкта владних повноважень - це завжди активна поведінка, що являє собою вчинення певних дій всупереч вимог законодавства та покладених на суб'єкта владних повноважень обов'язків, тоді як під бездіяльністю слід розуміти пасивну форму поведінки суб'єкта владних повноважень, тобто не вчинення ним у встановлені строки дій, що випливають з його повноважень.

Як вже зазначалось, порушення прав та інтересів позивача виникло внаслідок не вчинення ДФС України дій, які вона повинна і могла вчинити в силу покладених на ДФС України обов'язків та виходячи з положень Податкового кодексу України та Порядку № 569.

Відтак, судом встановлено, що порушення прав позивача зумовлене саме протиправною бездіяльністю ДФС України як адміністратора системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до положень частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Водночас, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України також кореспондуються з положеннями частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд у разі задоволення адміністративного позову може прийняти іншу постанову яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача у вказаній частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Державної фіскальної служби України, яка полягає у не внесенні в Реєстр податкових накладних суми від'ємного значення ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс".

Крім того, з огляду на встановлену судом протиправну бездіяльність ДФС та враховуючи приписи частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до змісту якої завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, суд дійшов висновку, що належним способ захисту порушених прав позивача є саме зобов'язання Державної фіскальної служби України перенести в Єдиний Реєстр Податкових накладних суму від'ємного значення ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс" у розмірі 4858078, 00 грн., а тому вказана вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо аналогічних позовних вимог ТОВ «Феракс» до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, суд зазначає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вже зазначалось, система електронного адміністрування ПДВ організована на централізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається процедура обчислення суми податку на додану вартість, на яку платник податків має право зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних, і автоматичне збільшення розміру такої суми податку.

Таким чином, суд зазначає, що Броварська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не наділена повноваженням щодо внесення змін до системи електронного адміністрування податку на додану вартість, у зв'язку з чим даним контролюючим органом не було допущено порушень вимог чинного законодавства.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, ДФС України, як суб'єкт владних повноважень, жодних доказів, які б спростували доводи позивача, не надала.

Водночас позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, що стосуються Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області

З огляду на зазначене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки вимог про відшкодування судових витрат позивачем суду заявлено не було, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у не внесенні в Єдиний реєстр податкових накладних суми від'ємного значення ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс" у розмірі 4858078 (чотири мільйони вісімсот п'ятдесят вісім тисяч сімдесят вісім) гривень 00 коп.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України перенести в Єдиний реєстр податкових накладних суму від'ємного значення ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Феракс" у розмірі 4858078 (чотири мільйони вісімсот п'ятдесят вісім тисяч сімдесят вісім) гривень 00 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий - суддя Панова Г. В.

Судді: Горобцова Я.В.

Панченко Н.Д.