Справа № 807/1128/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 рокум. Ужгород№ 807/1128/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

позивача: ОСОБА_1;

представника позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача 1: Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області - Глуханич Віталії Василівни;

відповідача 2: голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області та голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області Симочко Василя Васильовича про визнання звільнення незаконним, скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 08 лютого 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 13 лютого 2017 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 до Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області Симочко В., якою просить суд: "1. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області Симочко В. від 16 серпня 2016 року № 85-р про звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з роботи на підставі ч. 7 п. 2 ст. 65 ЗУ "Про державну службу", п. 5 ст. 66 ЗУ "Про державну службу", п. 1 ч. 4 ст. 87 ЗУ "Про державну службу"; 2. Поновити мене ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді головного спеціаліста відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації; 3. Стягнути з Великоберезнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення по дату ухвалення судом рішення у справі".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16 серпня 2016 року розпорядженням голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області № 85-р її звільнено з роботи на підставі статті 65 частини 7 пункту 2, статті 65 Закону України "Про державну службу", статті 66 пункту 5 Закону України "Про державну службу", статті 87 частини 4 пункту 1 Закону України "Про державну службу". Підставою для звільнення слугувала дисциплінарна справа позивача. З висновками дисциплінарної комісії Позивач не згідна, а розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області про звільнення вважає протиправним, необґрунтованим, таким, що не ґрунтується на об'єктивних фактах, а відтак таке розпорядження підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали доводи, викладені у позовній заяві, та наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник Відповідача - Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, позов не визнав та вказав, що позивача правомірно звільнено з посади.

Голова Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з'явився. У письмових запереченнях на позов зазначив, що при прийнятті розпорядження № 85-р від 16 серпня 2016 року діяв в межах, на підставі та в порядку встановленому Законом України "Про державну службу" та Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Комісія з розгляду дисциплінарних справ районної державної адміністрації, в ході розгляду дисциплінарної справи виявила факт невиконання державним службовцем - Позивачем, розпорядження голови райдержадміністрації від 11 серпня 2016 року №194 "Про скасування наказів начальника відділу культури райдержадміністрації від 01 серпня 2016 року №25 та від 01 серпня 2016 року № 26", чим перевищила службові повноваження. Вважає позовні вимоги позивача безпідставними, не обґрунтованими та такими, у задоволення яких необхідно відмовити.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв'язку з існуванням на те об'єктивних причин.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 24 квітня 2013 року по 16 серпня 2016 року Позивач працювала у Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області на посаді головного спеціаліста відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації, що стверджується копією трудової книжки (а.с.а.с. 14, 15).

01 серпня 2016 року відділом культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області було прийнято Наказ № 25 "Про створення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора районного будинку культури" (а.с. 81). Відповідно до цього наказу головою комісії призначено Олень Ганну Івнівну - назалежного фахівця у сфері культури, а секретарем цієї комісії призначено ОСОБА_1 - головного спеціаліста відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області. Інші члени комісії були призначені із числа різних недержавних організацій та назалежних фахівців у сфері культури.

Також 01 серпня 2016 року відділом культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області було прийнято Наказ № 26 "Про створення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Централізованої бібліотечної системи" (а.с. 80). Відповідно до цього наказу головою комісії призначено Олень Ганну Іванівну - назалежного фахівця у сфері культури, а секретарем цієї комісії призначено ОСОБА_1 - головного спеціаліста відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області. Інші члени комісії були призначені із числа різних недержавних організацій (не суб'єктів владних повноважень) та назалежних фахівців у сфері культури.

Цими ж наказами призначені перші засідання відповідних комісій на 10 серпня 2016 року. Контроль за виконання цих наказів покладено на начальника відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області - Н. Глодан (а.с.а.с. 80 (на звороті), 81 (на звороті)).

Під час судового розгляду даної адміністративної справи було встановлено, що в період з 11 серпня 2016 року по 16 серпня 2016 року начальник відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області - Н. Глодан була тимчасово непрацездатною (а.с. 75). Також встановлено, що позивач на період тимчасової непрацездатності начальника відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області Н. Глодан не виконувала обов'язки керівника цього відділу, що також стверджується копією заяви позивача від 16 серпня 2016 року (а.с. 82).

Відповідно до Протоколу № 2 засідання членів конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора районного будинку культури від 10 серпня 2016 року, вирішено перенести засідання конкурсної комісії з призначення директора районного будинку культури та директора Централізованої бібліотечної системи на 12 серпня 2016 року (а.с. 76).

10 серпня 2016 року відділом культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області було прийнято Наказ № 27 "Про внесення змін до створення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора районного будинку культури" (а.с. 79). Відповідно до цього наказу внесено зміни конкурсної комісії. Цим же наказом вирішено провести засідання конкурсної комісії 10 серпня 2016 року.

10 серпня 2016 року відділом культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області було прийнято Наказ № 28 "Про внесення змін до створення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Централізованої бібліотечної системи" (а.с. 78). Відповідно до цього наказу внесено зміни конкурсної комісії, а також вирішено провести перше засідання конкурсної комісії 12 серпня 2016 року. Також контроль за виконання цього наказу знову ж покладено на начальника відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області - Н. Глодан (а.с.а.с. 78 (на звороті)).

11 серпня 2016 року Розпорядженням голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області Симочко В. за № 194 було скасовано накази начальника відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 01 серпня 2016 року № 25 та № 26, як такі, що не відповідають статті 21-3 пунктам 1 та 6 Закону України "Про культуру" (а.с. 28).

Розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області Симочко В. від 11 серпня 2016 року за № 194 у цей же день було отримано позивачем, про що міститься відповідний підпис позивача в журналі обліку врученої кореспонденції (а.с. 77). Позивачем під час судового розгляду було підтверджено отримання 11 серпня 2016 року, у кінці робочого дня, розпорядження за № 194 від 11 серпня 2016 року.

Під час судового розгляду позивач повідомила суд, що 12 серпня 2016 року засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Централізованої бібліотечної системи не відбулося у зв'язку з тим, що розпорядженням голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області були скасовані накази начальника відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 01 серпня 2016 року за №№ 25 та 26.

Членами комісії з питання порушення розпорядження голови райдержадміністрації від 11 серпня 2016 року № 194, складено Акт від 12 серпня 2016 року, яким зафіксовано те, що Позивач зібрала для роботи комісію на заміщення вакантної посади директора районного будинку культури, чим порушила розпорядження голови райдержадміністрації від 11 серпня 2016 року № 194 (а.с. 29).

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до Наказу відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області № 28 від 10 серпня 2016 року "Про внесення змін до створення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Централізованої бібліотечної системи" (а.с. 74), вирішено провести перше засідання конкурсної комісії 12 серпня 2016 року. (а.с.а.с. 74 (на звороті)).

Відповідно до Наказу відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області № 27 від 10 серпня 2016 року "Про внесення змін до створення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора районного будинку культури" (а.с. 79), вирішено провести перше засідання конкурсної комісії 10 серпня 2016 року. (а.с.а.с. 79 (на звороті)).

Тобто 12 серпня 2016 року повинно було проходити засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Централізованої бібліотечної системи, а не засідання комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора районного будинку культури, як це зазначено в акті від 12 серпня 2016 року (а.с. 29).

Крім того, аналізуючи вказаний акт, Накази відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області № 27 та № 28 від 10 серпня 2016 року та протокол № 2 від 10 вересня 2016 року, Закарпатський окружний адміністративний суд вважає за необхідне вказати на те, що відповідне засідання комісії було вирішено провести 12 серпня 2016 року цією ж комісією ще 10 серпня 2016 року, а також начальником відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області. Доказів того, що позивач "зібрала для роботи" відповідну комісію 12 серпня 2016 року суду не надано та під час судового розгляду не здобуто.

Відповідно до протоколу № 6 засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Великоберезнянської районної державної адміністрації від 15 серпня 2016 року було вирішено рекомендувати голові райдержадміністрації притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за перевищення службових повноважень (а.с.а.с. 32, 33). У даному протоколі також зазначено, що факт невиконання позивачем розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації від 11 серпня 2016 року за № 194 засвідчено відповідним актом, а тому не має необхідності запитувати пояснення позивача (а.с. 33).

Розпорядженням голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області Симочко В. від 16 серпня 2016 року № 85-р на підставі статті 65 частини 7 пункту 2, статті 66 пункту 5 "Про державну службу", статті 87 частини 4 пункту 1 Закону України "Про державну службу" було звільнено з роботи ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу культури райдержадміністрації з 16 серпня 2016 року (а.с. 16).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та, зокрема, прийнятим рішенням суб'єкта владних повноважень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII (далі по тексту - Закон України № 889-VIII), державна служба України - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Статтею 64 Закону України № 889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 65 Закону України № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених вказаним Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

У відповідності до статті 65 частини 2 Закону України № 889-VIII, дисциплінарними проступками є, зокрема, перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення (пункт 7).

У відповідності до статті 66 її частини 1 Закону України № 889-VIII, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

За змістом положень статті 66 частин 3,5 Закону України № 889-VIII, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Таким чином, підставою, у даному випадку, для звільнення з посади державного службовця на підставі статті 65 частини 2 пункту 7 Закону України № 889-VIII є перевищення службових повноважень.

Під перевищенням службових повноважень необхідно розуміти дії посадової особи, що перевищують її повноваження, тобто у даному випадку позивач повинен був здійснювати ті повноваження, які йому не притаманні (його посаді, яку займає), і такі повноваження він повинен був здійснювати (перевищувати) із власної ініціативи. Крім того, таке перевищення позивачем службових повноважень повинно породжувати певні наслідки і з настанням яких, виникає право у відповідача застосувати до позивача стягнення.

Відповідачем суду не надано доказів, які б свідчили, що позивачем перевищено службові повноваження.

Звільнення з посади та припинення державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення та найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця. Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного проступку, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування. Так як саме вчинення державним службовцем протиправної винної дії спрямованої на перевищення службових повноважень, яка суперечить покладеним на нього обов'язкам, є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

При цьому відповідне дисциплінарне провадження повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб.

Таким чином, розслідування повинно бути ретельним, тобто органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з'ясувати, що трапилось і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки; повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Неможливість застосування до посадової особи дисциплінарних стягнень аж до звільнення з державної служби має бути мотивовано.

З аналізу статті 66 частини 5 Закону України № 889-VIII судом резюмується, що звільнення з посади державної служби, яке є винятковим видом дисциплінарного стягнення, може бути застосоване, у даному випадку, й у разі вчинення дисциплінарного проступку, що передбачений пунктом 7 частини другої статті 65 цього Закону. Тобто, навіть при наявності у державного службовця складу дисциплінарного проступку як перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, у відповідного суб'єкта існує право, а не обов'язок, щодо звільнення такого державного службовця.

Відповідно до статті 69 частин 1 та 3 Закону України № 889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об'єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом.

Проаналізувавши Протокол № 6 засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Великоберезнянської районної державної адміністрації від 15 серпня 2016 року, суд резюмує, що рішення, яким дисциплінарна комісія рекомендувала звільнити позивача, прийнято в порушення статті 69 Закону України № 889-VIII, оскільки таке рішення прийнято п'ятьма членами дисциплінарної комісії (члени комісії ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - відсутні), а сам протокол підписаний чотирма членами дисциплінарної комісії (підпис ОСОБА_11 відсутній) (а.с.а.с. 32, 33).

Відповідно до статті 71 частини 8 Закону України № 889-VIII, державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи; бути присутнім під час виконання відповідних заходів.

Відповідно до статті 73 Закону України № 889-VIII, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Також статтею 75 Закону України № 889-VIII передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Як уже вказував Закарпатський окружний адміністративний суд - у протоколі № 6 засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Великоберезнянської районної державної адміністрації від 15 серпня 2016 року також зазначено, що факт невиконання позивачем розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації від 11 серпня 2016 року за № 194 засвідчено відповідним актом, а тому не має необхідності запитувати пояснення позивача (а.с. 33). Таким чином судом встановлено, що в у супереч статям 71, 73, 75 Закону України № 889-VIII було порушено право позивача щодо надання, зокрема, відповідних пояснень.

Згідно зі статтею 69 частинами 9, 10, 11 Закону України № 889-VIII, дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення. Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Таким чином, така комісія зобов'язана була визначити чи наявні в діях позивача ознаки, які б давали можливість притягнути останнього до такого виду дисциплінарної відповідальності як звільнення.

Закарпатським окружним адміністративним судом під час судового розгляду даної справи не встановлено, що відповідною дисциплінарною комісією виявлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку як перевищення службових повноважень.

Статтею 74 Закону України № 889-VIII передбачені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення. 1. Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. 2. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення. 3. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. 4. Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні. 5. Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. 6. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку. 7. Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Статтею 76 Закону України № 889-VIII передбачено, що державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Судом не встановлено та не знайшло свого підтвердження матеріалами справи твердження відповідача, про те що 12 серпня 2016 року позивач зібрав для роботи комісію на заміщення вакантної посади директора районного будинку культури, чим порушила розпорядження голови райдержадміністрації від 11 серпня 2016 року №194.

Відповідно до статті 2 частини 3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

При прийнятті оспорюваного рішення відповідачем не були дотримані вищезазначені критерії.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем порушено вимоги Закону України "Про державну службу" та статті 2 КАС України, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування Розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації від 16 серпня 2016 року № 85-р "Про звільнення ОСОБА_1В.", як протиправного.

Щодо поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до оскарженого розпорядження відповідача - позивача було звільнено з роботи 16 серпня 2016 року тобто дата звільнення - 16 серпня 2016 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак з 17 серпня 2016 року у позивача почався вимушений прогул. Таким чином суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 17 серпня 2016 року, оскільки позивач вважається таким, що 16 серпня 2016 року був на роботі.

Відповідно до статті 235 частини 2 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, за наявності рішення суду про поновлення на роботі останнє підлягає негайному виконанню. Негайне виконання передбачає, що працедавець зобов'язаний поновити працівника на роботі на дату рішення суду (з часу оголошення рішення в судовому засіданні).

Як зазначає Верховний Суд України в своїй постанові від 14 січня 2014 № 21-395а13, суд ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку.

В матеріалах справи міститься Довідка № 01-44/495 від 30 листопада 2016 року про середню заробітну плату позивача, розмір якої самостійно визначений відповідачем та становить 3052,04 грн. (а.с. 74).

Середньоденна заробітна плата позивача, яка обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують місяцю звільнення з роботи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", складає: 148,88 грн., а саме: 3052,04 грн. : 20,5 робочі дні (середня кількість робочих днів за червень та липень 2016 року, згідно Листа Мінсоцполітики від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік").

Позивача поновлено на роботі рішенням суду від 08 лютого 2017 року.

Отже, кількість робочих днів, згідно Листа Мінсоцполітики від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" та Листа Мінсоцполітики від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік" із дня звільнення позивача (16 серпня 2016 року) по день поновлення на роботі (07 лютого 2017 року) становить: 10 днів ( серпень 2016 рік) +22 дні (вересень 2016 року) + 20 днів (жовтень 2016 року) + 22 дні (листопад 2016 року) + 22 дні (грудень 2016 року) +20 дні ( січень 2016 року) + 5 дні ( лютий 2016 року) = 121 робочих днів.

Судом встановлено, що позивач протягом періоду вимушеного прогулу в іншому місці не працював, заробітну плату та соціальну допомогу по безробіттю не отримував.

Сума заробітної плати, необхідна для відшкодування позивачу за 121 день вимушеного прогулу становить: (121 дні х 148,88 грн.) = 18014,48 грн..

Відповідно до статті 256 частини 1 пунктів 2 та 3 КАС України негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, необхідність їх задоволення, та наявність визначених нормами КАС України підстав для звернення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1, на роботі на посаді головного спеціаліста відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації з 17 серпня 2016 року та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 17 серпня 2016 року по 07 лютого 2017 року у розмірі 18014,48 грн..

У відповідності до Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для застосування статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації від 16 серпня 2016 року № 85-р "Про звільнення ОСОБА_1

Поновити ОСОБА_1, на роботі на посаді головного спеціаліста відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації з 17 серпня 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 17 серпня 2016 року по 07 лютого 2017 року у розмірі 18014,48 грн..

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу культури Великоберезнянської районної державної адміністрації та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3052,04 грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко