Справа № 296/9859/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" лютого 2017 р. Справа № 296/9859/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "05" січня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

- визнати неправомірною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в перерахунку ОСОБА_3 за минулий час пенсії в строну збільшення.

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомисрькій області провести перерахунок ОСОБА_3 пенсію за минулий час в строну збільшення з зарахуванням 7056,45 грн. до складової заробітної плати інших надбавок для обчислення розміру пенсії та продовжувати оплачувати її постійно.

- зобов'язати відповідача повернути судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_3 в перерахунку пенсії за минулий час в сторону збільшення.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_3 перерахунок пенсії за минулий час в сторону збільшення з зарахуванням 7056,45 грн. до складової заробітної плати інших надбавок для обчислення розміру пенсії та продовжити оплачувати її постійно.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 551 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, шляхом їх безспірного списання із рахунка Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Допущено негайне виконання судового рішення та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Не погоджуючись з таким рішенням, Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 05.01.2017 року. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що оскільки заробітна плата державних службовців складається із посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років та інших надбавок, то враховувати для обчислення матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на соціально-побутові потреби та індексацію заробітної плати немає підстав.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 30.05.2013 року та отримує пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 80 % середньомісячної заробітної плати. Стаж роботи позивача на державній службі становить 23 роки 6 місяців 3 дні.

З довідки від 03.03.2014 року №03-204 про складові заробітної плати ОСОБА_3 вбачається, що позивачу за період часу з 01.03.2012 року по 28.02.2014 року було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 2994,00 гривень, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1000,00 гривень, індексацію заробітної плати в розмірі 3062,45 грн.

З матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що в розрахунок для обчислення пенсії Житомирським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення та соціально-побутові потреби, індексацію заробітної плати.

В жовтні 2016 року позивач звернулась до Управління з заявою про здійснення перерахунку пенсії.

З листа начальника Житомирського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області № 390/Р.8 від 18.10.2016 року (а.с.5, 6) вбачається, що ОСОБА_3 було відмовлено в перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що для включення до заробітної плати при обчисленні пенсії як державному службовцю інших виплат за період часу з 01.03.2012 року по 28.02.2014 року, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати немає законних підстав.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу " (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищевказаного Закону визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати утому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення " врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 вищезазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, від 3 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14 відповідно).

Крім того, у постанові від 03 червня 2014 року (справа № 21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів зазначає, що позивач обрала спосіб захисту порушеного права у вигляді перерахунку пенсії. Цей спосіб не варто плутати з правовим інститутом пенсійного права як перерахунок пенсії, за яким перерахунок пенсії проводиться за певних обставин, зокрема, підвищення окладу працюючому державному службовцю на посаді, на якій працювала позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії ОСОБА_3 повинна враховуватися отримана нею під час перебування на державній службі матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується даними довідки Департаменту містобудування, архітектури та будівництва Житомирської обласної державної адміністрації № 03-204 від 03.03.2014 року (а.с. 8)

При зверненні до суду позивачкою пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2ст.99 КАС України та не наведено поважних причин його пропуску. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивачки до суду із розглядуваним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволенню за період з 25.05.2016 року.

Крім того, пенсія ОСОБА_3 є періодичною виплатою, яка отримується кожного місяця, а тому про порушення своїх прав щодо недоплати, позивачка повинна була дізнатись кожного місяця під час її отримання.

До того ж, судом встановлено, що ОСОБА_3 не зверталась до суду із клопотанням про поновлення строку звернення до суду з позовом щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з 03 березня 2014 року по 25 травня 2016 року (шестимісяний строк від дати подання позову).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позовна вимога в частині зобов'язання відповідача забезпечити подальшу виплату пенсії задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, що згідно ст.202 КАС України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно з частиною десятою ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "05" січня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_3 в перерахунку пенсії, починаючи з 25 травня 2016 року.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_3 перерахунок пенсії з 25.05.2016 року розмірі 80 % середньомісячної заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, починаючи з 25 травня 2016 року, та здійснити виплату недоотриманих коштів у зв'язку з проведеним перерахунком.

Позов ОСОБА_3 у частині вимог за період з 03 березня 2014 року по 25 травня 2016 року слід залишити без розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,