Справа № 813/45/17
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/45/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року №813/45/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Сасевича О.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова до Публічного акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

04 січня 2017 року управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» про стягнення із відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п.«а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», у розмірі 135 111,17 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач всупереч вимог Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року й Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ 19.12.2003 року №21-1, за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року не здійснив компенсацію витрат на виплату та доставку пільгових пенсій і заборгував УПФУ 135 111,17 грн. Вважаючи, що відповідач несплатою страхових внесків до Пенсійного фонду позбавляє позивача можливості належним чином здійснювати реалізацію державної політики у сфері пенсійного забезпечення, позивач звернувся з означеним позовом до суду.

Ухвалою судді від 05.01.2017 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 19.01.2017 року управлінню Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

У зв’язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді від 26.01.2017 року було відкрито скорочене провадження у даній адміністративній справі.

Відповідачу було надіслано судом копію ухвали про відкриття скороченого провадження, разом із витягом про процесуальні права та обов’язки сторін, копією позовної заяви і додатками до неї та запропоновано протягом десяти днів з дня одержання вказаних вище документів подати заперечення проти позову, а також необхідні документи або ж заяву про визнання позову. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, направлені судом документи уповноваженою особою ПАТ «Львівський ізоляторний завод» отримані 30.01.2017 року. У встановлений строк заперечень чи пояснень відповідача щодо даного адміністративного позову до суду не надходило.

Оскільки судом належним чином виконано свій обов’язок щодо повідомлення як позивача, так і відповідача, тому суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для розгляду справи в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

В силу положень ч.4 ст.183-2, п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач – ПАТ «Львівський ізоляторний завод» – є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається із матеріалів справи, працівникам відповідача (вказаним у розрахунках фактичних витрат за відповідний період) було призначено пенсію на пільгових умовах на підставі пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі по тексту - список №1 та список №2), свідченням чого є, зокрема, копії довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, копії довідок уточнюючих особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, копії заяв, протоколів і подань про призначення таким особам пільгових пенсій.

Склад витрат на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам відповідача за списком №1 і списком №2 за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року становить 135 111,17 грн. й факт їх понесення управлінням Пенсійного фонду України підтверджується, окрім іншого, розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з травня 2016 року, з червня 2016 року, з липня 2016 року, з вересня 2016 року, з жовтня 2016 року, з листопада 2016 року, з грудня 2016 року та довідками щодо такої виплати пенсій цим особам.

Загалом, сума заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року у розмірі 135 111,17 грн. (по списку №1 – 100 534,63 грн., по списку №2 – 34 576,54 грн.) відповідачем самостійно не сплачена.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», а також цей Закон регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах:

-для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

-для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах:

-20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році;

-30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;

-40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;

-50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;

-60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році;

-70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році;

-80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році;

-90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році;

-100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Інструкцією передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4).

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5 Інструкції).

У відповідності до пункту 6.7 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.8 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Як вбачається із матеріалів справи, УПФУ в Галицькому районі м.Львова було належним чином надіслано відповідачу вказані вище розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам Підприємства за списком №1 та списком №2.

При цьому, суд вбачає за доцільне зазначити, що розрахунки органів Управління Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій є узгодженими з моменту їх отримання відповідачем і обов’язковими для виконання.

Тож, оскільки, як підтверджується матеріалами справи, отримавши відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, відповідач не надав на них до УПФУ в Галицькому районі м.Львова заперечень й не оскаржив таких, а тому суд вважає, що ці розрахунки є обов’язковими для виконання, тобто підлягають до сплати.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

При цьому, слід зауважити, що відповідачем жодних доказів щодо неправомірності визначення розміру та складу фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 та списком №2, а також неправомірності їх нарахування суду не надано.

Водночас, правових підстав для сумнівів у правильності обчислення позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у суду немає.

Тож, згідно картки особового рахунку по ПАТ «Львівський ізоляторний завод», судом встановлено, що на день розгляду справи у суді, заборгованість, яка підлягає до стягнення відповідачем не сплачена.

У свою чергу, ПАТ «Львівський ізоляторний завод» доказів вжиття заходів щодо погашення наявної у нього заборгованості перед Пенсійним фондом у сумі 135 111,17 грн. суду не представлено, а також не надано жодних доказів у спростування позовних вимог.

З урахуванням викладених обставин, суд прийшов до висновку про обгрунтованість та підставність позовних вимог і вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» (код ЄДРПОУ 00111159) на користь управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова (код ЄДРПОУ 20847365) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 та списком №2 у розмірі 135 111 (сто тридцять п’ять тисяч сто одинадцять) грн. 17 коп.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження, виконується негайно.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Львівського апеляційного адміністративного суду. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв’язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов’язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Сасевич О.М.