Справа № 806/2879/16
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/2879/16

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м.Житомир справа № 806/2879/16

категорія 8.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Коваль О.В.,

представник позивача та представник відповідача у судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівзернопродукт" про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі

встановив:

22 грудня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулась Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - Бердичівська ОДПІ) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівзернопродукт" (далі - ТОВ "Бердичівзернопродукт") про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі у сумі 302065 грн 18 коп.

Ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.46). 24 січня 2017 року факсимільним зв'язком надіслав на адресу Житомирського окружного адміністративного суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за наявними у справі матеріалами (а.с.43).

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про причини неявки у судове засідання не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.48-49).

Справа розглядається судом за наявними у ній доказами на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

З огляду на наведене, оскільки податкові зобов’язання відповідачем не сплачені в установлені строки, такі зобов’язання є податковим боргом.

Сума заборгованості у розмірі 302065 грн 18 коп. ТОВ "Бердичівзернопродукт" не оскаржувалась.

Згідно з підпунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов’язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (пункт 88.2 статті 88 Податкового кодексу України).

Право податкової застави, відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно з пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Податковим керуючим Бердичівської ОДПІ здійснено опис майна ТОВ "Бердичівзернопродукт", який оформлений актом №5 від 30 листопада 2016 року на загальну суму 302065 грн 18 коп. (а.с.32).

Позивачем у позовній заяві зазначено про реєстрацію податкової застави у відповідності до вимог пункту 89.8 статті 89 Податкового кодексу України та надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 2 грудня 2016 року (а.с.31).

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.1 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. При цьому, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З аналізу наведених норм випливає, що Податковим кодексом України встановлений особливий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами і визначений перелік заходів, які повинен здійснити орган стягнення на виконання власних повноважень: звернення до суду з вимогами про стягнення коштів з рахунків у банках; опис та вилучення майна; отримання судового дозволу на погашення усієї суми боргу за рахунок майна платника податків у разі недостатності коштів на розрахункових рахунках у банках; прийняття рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

У матеріалах справи відсутні докази звернення Бердичівської ОДПІ до суду із позовами до ТОВ "Бердичівзернопродукт" про стягнення податкової заборгованості та податкового боргу за рахунок коштів, що перебувають на рахунках у банках, які обслуговують такого платника або за рахунок коштів, що перебувають у власності платника податків.

Бердичівською ОДПІ зазначено у позовній заяві про те, що з посадовими особами боржника неодноразово проводились бесіди з питання погашення боргу, але самостійно платником податковий борг погашено не було.

Однак, проведення бесід з питання погашення боргу не є достатнім заходом для забезпечення стягнення коштів платника податків.

На запит суду від 26 січня 2017 року про надання відомостей про вжиті Бердичівською ОДПІ заходи щодо стягнення податкової заборгованості з ТОВ "Бердичівзернопродукт" за рахунок коштів платника податків, Бердичівською ОДПІ надіслано лист від 13 лютого 2017 року, у якому повідомлено про те, що Бердичівська ОДПІ до суду з позовами про стягнення заборгованості з рахунків у банківських установах, що належать ТОВ "Бердичівзернопродукт" не зверталась у зв'язку із відсутністю відкритих рахунків, тому не має можливості надати копії інкасових доручень (а.с.50).

Таким чином, позивачем не вживались заходи щодо стягнення коштів платника податків на погашення податкової заборгованості.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що звернення до суду з вимогами про отримання судового дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків повинне бути обґрунтованим безрезультатністю вжиття заходів щодо стягнення коштів платника податків на погашення податкової заборгованості, оскільки процедура стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів на розрахункових рахунках передує виникненню права податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Бердичівської ОДПІ не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 15 лютого 2017 р.