Справа № 806/2087/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" лютого 2017 р. Справа № 806/2087/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

позивача та його представника:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" грудня 2016 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень про застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № та № від 21.07.2016 року про застосування до позивача фінансових санкцій на суму розміром 34000 грн. та 6532,5 грн. відповідно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними, оскільки прийняті з грубим порушенням вимог податкового законодавства України, а саме: в акті перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення, відсутній підпис продавця ОСОБА_4, хоча перевірка проводилась в його присутності, підстав для проведення огляду приміщень не було; приймаючи податкові повідомлення-рішення заступник начальника Бердичівської ОДПІ Дубовик Г.П. перевищив свої повноваження - прийняв оскаржувані рішення поза межами десятиденного строку, чим порушив вимоги ст.86.8 Податкового кодексу України, окрім того не звернув уваги на те, що перевірку проводили у присутності продавця ОСОБА_4, а для підписання акта перевірки залучили позивача.

Вказує, що згідно з постановою Любарського районного суду Житомирської області від 01.08.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно нього закрито з тих мотивів, що в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документах, відсутня інформація про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № та № від 21.07.2016 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судоми рішенням, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову суду скасувати з підстав, наведених у скарзі та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області 22 червня 2016 року проведено фактичну перевірку додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та паливом, а саме магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3. Перевірку проведено за зверненням Голови Липненської сільської ради Любарського району Житомирської області вихідний №107 від 15.03.2016 року (а.с.52).

У ході проведення перевірки виявлено порушення позивачем:

- статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії, зокрема, 22.06.2016 року продавцем магазину, що належить позивачу, ОСОБА_4 реалізовано одну пляшку горілки "Чуднов класік" місткістю 0,5л, міцністю 40% за ціною 68,00 грн. без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та факт зберігання алкогольних напоїв в місці не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв, зокрема, в магазині за адресою: АДРЕСА_1, що належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, зберігалися алкогольні напої на загальну суму розміром 3198,75 грн. згідно з описом (Додаток до акту перевірки );

- пунктів 1, 2 та 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі - Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"), встановлено порушення визначеного законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та/або зберігання, зокрема, під час перевірки не надано жодного документа, що посвідчує походження продукції на суму 3198,75 грн. та не видано розрахунковий документ при реалізації алкогольних напоїв.

За результатами перевірки складено акт від 30 червня 2016 року №213/40/НОМЕР_1 з додатками: пояснення продавця ОСОБА_4 від 22.06.2016 року та опис алкогольних напоїв, що знаходяться в реалізації магазину фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - акт перевірки) (а.с.11, 24, 25).

До акту перевірки додано пояснення, відібрані у продавця магазину ОСОБА_4, відповідно до яких 22.06.2016 року він у магазині, що належить позивачу, реалізував одну пляшку горілки "Чуднов класік" за ціною 68,00 грн., ліцензія і касовий апарат, за його словами, були відсутні у зв'язку з тим, що знаходились на оформленні (а.с.24).

На підставі акту перевірки відповідачем 21 липня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, на підставі п.п.54.3.3 п.54,3 ст.54 Податкового кодексу України та п.1 ст.17 і ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі розміром 6532,50 грн., за порушення пунктів 1, 2 та 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (а.с.9);

- № про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, на підставі п.п.54.3.3 п.54,3 ст.54 Податкового кодексу України та згідно зі ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі розміром 34000 грн., за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (а.с.10).

Окрім того 30.06.2016 року старшим оперуповноваженим з ОВС ОУГУДФС у Житомирській області складено протокол №15 про порушення позивачем ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, реалізацією та зберіганням алкогольних напоїв (пива) без ліцензії на право заняття роздрібною торгівлею алкогольними напоями, на підставі якого, того ж дня, заступником начальника управління - начальником відділу ОУ винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за адмінправопорушення передбачене ч.1 ст.164 КУпАП та направлення матеріалів до Любарського районного суду (а.с.49).

При складенні протоколу №15 від 30.06.2016 року у ОСОБА_3 відібрано пояснення відповідно до яких, позивач 22.06.2016 року близько 13 год. 20 хв. займався реалізацією та зберіганням алкогольних напоїв (пива) без ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями тому, що не встиг її одержати (а.с. 49). З протоколом №15 від 30.06.2016 року та з постановою про накладення адміністративного стягнення від 30.06.2016 року позивач ознайомлений, що засвідчується його підписом на вказаних документах (а.с.49).

Відповідно до постанови Любарського районного суду Житомирської області від 01.08.2016 року у справі №282/777/16 провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (а.с.12).

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податковим кодексом України.

Суд першої інстанції погодився з висновками Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області і з таким висновком частково погоджується судова колегія зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії.

Відповідальність за порушення норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" несе суб'єкт підприємницької діяльності.

Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, враховуючи вище наведені обставини, судова колегія прийшла до висновку, що на позивача правомірно було застосовано фінансову санкцію за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії на таку діяльність.

Що стосується посилань позивача в обґрунтування позовних вимог на ту обставину, що фактична перевірка проводилась за відсутності інформації про підстави для проведення огляду приміщень магазину за адресою: АДРЕСА_1 та за відсутності підпису продавця магазину ОСОБА_4 на акті перевірки, то зазначені обставини спростовується наступним.

Відповідно до ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно з положеннями ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Як свідчать матеріали справи, перевірку проведено за зверненням Голови Липненської сільської ради Любарського району Житомирської області вихідний №107 від 15.03.2016 року на підставі наказу від 16.06.2016 року №566, складено опис напоїв, що знаходяться в реалізації та відібрано пояснення у продавця, а 30.06.2016 року складено акт перевірки, який надано для ознайомлення платнику податків - фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 та ним підписано (а.с.24, 25, 52).

Щодо доводів позивача про пропуск податковим органом строку прийняття податкових повідомлень - рішень суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.86.8. Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як свідчать матеріали справи, акт перевірки Бердичівською ОДПІ отримано 12.07.2016 року про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі "Про направлення матеріалів перевірки" від 05.07.2016 року, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення винесені 21.07.2016 року, тобто без пропуску строків, визначених Податковим кодексом України (а.с.21).

Позивач вказує на ту обставину, що відповідно до постанови Любарського районного суду Житомирської області від 01.08.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно нього закрито з тих мотивів, що в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документах, відсутня інформація про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Судова колегія вважає, що суд першої інстанції надав правильної оцінки таким доводам і не правомірно не взяв їх до уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно зі ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Здійснення у магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, роздрібної торгівлі алкогольними напоями за відсутності у позивача ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності підтверджується іншими доказами, долученими до матеріалів справи: поясненнями продавця магазину ОСОБА_4 від 22.06.2016 року та пояснення відібрані у позивача, отриманими у нього при складенні протоколу №15 від 30.06.2016 року (а.с.49, 24) та показаннями свідка, який повідомив суду першої інстанції, що перед перевіркою він особисто купив у магазині позивача пляшку горілки. Чек йому не видали. Після купівлі горілки свідок надав своє службове посвідчення і разом з іншим перевіряючим склали акт перевірки та акт наявності лікеро - горілчаних виробів, які підписані перевіряючим та позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, позовна вимога фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсними податкового повідомлення - рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № від 21.07.2016 року про порушення позивачем статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР - не підлягала до задоволення в частині застосування фінансової санкції в сумі 17 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

За таких обставин не підлягає до задоволення вимога апеляційної скарги в цій частині.

Щодо застосування до позивача фінансової санкції за порушення правил зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру судова колегія зазначає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про законність дій відповідача в даному випадку виходячи з наступного.

Відповідно до частин 35 та 36 статті 15 Закону "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта підприємницької діяльності таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру, а внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта підприємницької діяльності з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Згідно абзацу дев'ятого частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР у разі зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 1700 гривень.

Відповідно до абзаців 21, 22 статті 1 Закону № 481/95-ВР місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Слід зазначити, що метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, які вказуються у ліцензіях на право здійснення відповідних видів діяльності, законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання у Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції.

Аналіз наведених вище норм підтверджує висновок про те, що фінансові санкції у вигляді штрафу застосовуються до суб'єктів господарювання, якщо в процесі виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями алкогольні напої зберігаються у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

При цьому суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини того, чи був позивач суб'єктом правопорушення, оскільки як зазначав під час судового процесу позивач, алкогольні напої, що знаходились у магазині не призначались для подальшої реалізації, ліцензія на здійснення торгівлі алкогольними напоями у нього відсутня. Із заявою про реєстрацію місця зберігання алкогольних напоїв не звертався.

Для перевірки вказаної обставини встановлюється чи були цінники на алкогольних напоях, первинні документи, що підтверджують факт придбання товарної партії алкогольних напоїв і чи взагалі позивач здійснює таку діяльність як торгівля алкогольними напоями. Що не встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи та не перевірено судом першої інстанції.

З урахуванням вище наведених обставин судова колегія прийшла до висновку, що до позивача не може бути застосовна фінансова санкція за порушення вимог законодавства за порушення порядку зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, так як він не є суб'єктом господарювання, який здійснює торгівлю алкогольними напоями, в розумінні положень Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", який може нести відповідальність за не виконання вимог цього закону в частині порушення порядку зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

Разом з тим судова колегія зазначає, що враховуючи те, що позивач не є суб'єктом господарювання, який здійснює торгівлю алкогольними напоями, в розумінні положень Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", який міг би нести відповідальність за не виконання вимог цього закону, тому він не може бути притягнутий до відповідальності за невиконання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у зв'язку з реалізацією алкогольного напою без ліцензії як за наслідок.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

- ввести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Положеннями п.1 ст.17 та ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено відповідальність за невиконання таких обов'язків: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання - вчинене вперше - 1 гривня, а за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Відповідно до ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу" до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того відповідно до норм законодавства чинного на час виникнення спірних правовідносин у 2016 році застосовувати касові апарати або інші РРО зобов'язані:

- підприємці - платники єдиного податку, що приймають оплати готівкою, платіжними картами, жетонами та ін .: III групи єдиного податку - з 1 липня 2015 року, а II групи - з 1 січня 2016 р. В основному це стосується магазинів, ларьків, інтернет- магазинів, служб доставки, ресторанів, кафе, барів, сервісних центрів, салонів краси, SPA, спортзалів та інших закладів, що пропонують товари та послуги населенню або іншим ФОП;

- підприємства, які торгують пивом та іншими алкогольними напоями. Навіть якщо оборот такого підприємства не досягає 1 млн. грн., то для отримання ліцензії на продаж необхідно подати інформацію про придбаний і встановлений РРО;

- апарати самообслуговування і вендингові машини, що приймають готівкові платежі (небанківські платіжні термінали, водомати, кофематов та ін.).

Підприємства, що працюють на загальній групі оподаткування та приймають готівкові платежі, зобов'язані застосовувати РРО в будь-якому випадку.

Дозволяється не використовувати касовий апарат (РРО):

- фізичним особам - підприємцям (ФОП) на єдиному податку (будь-якої групи), що поки не досягли оборотґґу 1 млн. грн. у календарному році;

- всім ФОП платникам єдиного податку 1ї групи, а також підприємцям, які працюють на ринку; об'єктам дрібнороздрібної роз'їзної торгівлі;

- у деяких інших випадках: при продажу квитків, при продажу товарів власного виробництва (поза магазинами і закладами громадського харчування), у шкільних буфетах, при здійсненні банківських операцій і в деяких інших випадках (див. повний перелік в п.9.2. Закону про РРО).

Згідно ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб'єктом підприємницької діяльності зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Аналіз наведених вище норм підтверджує висновок про те, що фінансові санкції у вигляді штрафу застосовуються до суб'єктів господарювання, якщо в процесі господарської діяльності суб'єктом господарювання порушено ці норми внаслідок реалізації товарів, які особа має право реалізовувати відповідно до виду своєї господарської діяльності і яка при цьому не веде або ж веде облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації з порушенням, здійснює продаж товарів (послуг), що не відображені в такому обліку, провела продаж такого товару без застосування зареєстрованого РРО (ЕККА) та не видала (не роздрукувала) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.

В даному випадку судовою колегією встановлено, що позивач був платником єдиного внеску, здійснював свою діяльність без застосування зареєстрованого РРО, що слідує з акту перевірки від 30.06.2016 року.

Таким чином підтверджується висновок, що позивач не є суб'єктом даного правопорушення, оскільки під час судового розгляду встановлено, що позивач зберігав алкогольний напій, що знаходився у магазині не для подальшої реалізації в рамках господарської діяльності, ліцензія на здійснення торгівлі алкогольними напоями у нього відсутня, що позивач здійснює свою діяльність як платник єдиного внеску, без застосування зареєстрованого РРО, що слідує з акту перевірки від 30.06.2016 року.

З урахуванням вище наведених обставин судова колегія прийшла до висновку, що до позивача не може бути застосовна фінансова санкція за порушення вимог законодавства щодо застосування РРО, так як він не є суб'єктом господарювання, який здійснює торгівлю алкогольними напоями, в розумінні положень Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", на якого можуть бути покладені обов'язки по виконанню вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", при встановленні незаконного продажу ( без ліцензії ) алкогольного напою.

Відповідно до статті 202 КАС України слідує, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є також невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, судова колегія прийшла до висновку, що позовна вимога фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсними податкового повідомлення - рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № від 21.07.2016 року про застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі 6532,50 грн., за порушення пунктів 1, 2 та 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та позовна вимога в частині визнання недійсними податкового повідомлення - рішення відповідача № від 21.07.2016 року про порушення позивачем статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР на суму 17 000 грн. за порушення правил зберігання алкогольних напоїв - підлягала до задоволення.

За таких обставин підлягає до задоволення вимога апеляційної скарги цій частині.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" грудня 2016 р. в частині відмови у позові про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 21.07.2016 року про застосування до ОСОБА_3 фінансової санкції розміром 6532,50 грн. скасувати та прийняти в цій частині нову постанову про її задоволення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 21.07.2016 року про застосування до ОСОБА_3 фінансової санкції в сумі 6 532,50 грн.

В решті постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" лютого 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Б.Хмельницького,24 А,м.Бердичів,Житомирська область,13113

4-третій особі: - ,