Справа № 2-а-388/10
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2010-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-388/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.

при секретарі - Дяденко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 уточнивши розмір позовних вимог, просить суд визнати неправомірними дії відповідача, які виразились у виплаті сум компенсації на оздоровлення за 2004-2009 роки в меншому розмірі, ніж це передбачено ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради недоотримані кошти на оздоровлення за 2004, 2005, 2007, 2008, 2009 роки в сумі - 7841 грн. 80 коп. Вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії і являється інвалідом третьої групи, в зв»язку з чим перебуває на обліку у відповідача. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХИ (далі Закон №796-ХІІ) йому передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Вважає, що відповідач виплатив йому у вказані ним вище роки допомогу не у відповідності до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а згідно постанови Кабінету Міністрів від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що свідчить відповідь відповідача на його письмову заяву. У 2004році він отримав 26, 70 грн., а повинен отримати 1213 грн. 50 коп.; у 2005 році отримав 21грн. 50 коп., а повинен -1306 грн. 50 коп.; у 2007 році- 90 грн., а повинен отримати -. 1670 грн.; в 2008 році 90 грн., а повинен отримати - 1670 грн., у 2009 році - 90 грн., а повинен - 2430 грн., залишок коштів становить - 7841 грн. 80 коп., які позивач просить стягнути.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх обґрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві та у заявах про зменшення і збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає вимоги безпідставними та необгрунтованими. Вказував на те, що управління не може виходити за межі бюджетного фінансування. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який визначений в ст.99 КАС України.

Заслухавши сторони, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення по справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, із наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХП , щорічна допомога інвалідам другої групи виплачується у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону №796-ХП ).

Із змісту ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХП, не вбачається будь-яких

м

обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону №796- XII, а навпаки, статтею 2 Закону №372-ІУ передбачено обов»язок Кабінету Міністрів України здійснювати застосування цих норм.

Встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та є інвалідом третьої групи, в зв'язку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради з 1 лютого 2003 року (а.с.4).

Згідно листа від 09.09.2009 року № М-32 позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за період із 2003 року по 2008 рік, включно та за 2009 рік - в сумі 90 грн. (а.с.4,24).

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених ч.4 ст. 48 Закону №796-ХИ, надається одна із них, за вибором особи (ч.5 ст. 48 із змінами внесеними згідно із Законом № 563-15 від 25.03.1999 року, № 2638-3 від 11.07.200Іроку).

Законом України №2285-IV від 23.12.2004 року розмір мінімальної заробітної плати з січня 2005 року був встановлений у розмірі - 262 грн, з 01.04.2005 року - в розмірі - 290 грн., з липня 2005 року - 310 грн., з вересня 2005 року - 332 грн.

Законом України від 15.03.2007 року було встановлено розмір мінімальної заробітної плати з січня 2007 року- 400 грн. на місяць, з квітня 2007 року - 420 грн., з липня 2007 року - 440 грн. та з жовтня 2007 року - 460 грн. Зазначені нормативні акти свідчать про те, що розмір мінімальної заробітної плати зростав кожен наступний рік. При цьому, дані закони не містили обмежень щодо застосування ст. 48 Закону №796-ХП. Таким чином, при вирішенні поставленого перед судом питання, слід керуватись не Постановою КМУ №836, а саме ст. 48 Закону №796-ХП та вищевказаними Законами України.

Тобто, відповідач по справі повинен був виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2004, 2005, 2007, 2009 роки, включно, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Згідно обставин справи вказана допомога за 2004 рік була виплачена - у серпні 2004 року, за 2005 рік - у травні 2005 році, та за 2007 рік - у лютому 2007 році відповідно до постанови КМУ у твердій грошовій сумі, а не у кратному розмірі відносно мінімальної заробітної плати, таким чином із вказаного часу позивач знав про порушене його право на отримання допомоги в меншому розмірі ніж передбачено законом, разом із тим з позовом звернувся до суду у жовтні 2009 року тобто з пропуском строку на звернення до суду в частині позовних вимог щодо стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2004,2005, 2007 роки.

Оскільки доказів того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин суду не надано, з клопотанням про визнання судом причини пропуску строку звернення до суду поважною позивач до суду не звертався, судом таких причин не встановлено, а відповідач наполягає на відмові в позові з підстав пропуску строку на звернення до суду, тому з підстав пропуску строку на звернення до суду в частині позовних вимог щодо стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2004,2005,2007 роки необхідно відмовити виходячи із вимог ст. 99, 100 КАС України.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку та виплати суми щорічної допомоги на оздоровлення в 2008 році, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладена в новій редакції, визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про Конституційний суд України» рішення Конституційного Суду України підлягають безумовному виконанню всіма державними органами, органами місцевого і регіонального самоврядування, установами, організаціями, підприємствами, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та громадянами.

Отже, з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України, тобто з 22.05.2008р., відповідач мав керуватися положеннями ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, на час здійснення виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період 2008 року відповідач діяв на підставах та у спосіб, що були передбачені Законом України «Про

Державний бюджет України на 2008 рік», оскільки на час здійснення таких виплат положення зазначеного Закону не були визнані неконституційними, а відтак дії відповідача не можливо вважати неправомірними.

Беручи до уваги, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу була проведена у березні 2008 року, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку та виплати суми щорічної допомоги на оздоровлення в 2009 році, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно довідки відповідача щорічна допомога на оздоровлення за 2009 рік була виплачена позивачу в розмірі 90 грн. При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 28 розділу II Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону №796 було викладено в такій редакції: "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано неконституційним, тобто дія ст. 48 Закону №796 з 22.05.2008 року відновлена.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2009 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не приймалося.

Тому у 2009 році нарахування одноразової допомоги на оздоровлення повинно здійснюватися відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 796.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні одноразової допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону № 796 та не може бути віднесено до реалізації права визначеного ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

В 2009 році змін та доповнень до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилося. Тому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Тому відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону №796 і у 2009 році сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.

Отже сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням проведених виплат позивачам становить 2430 грн.

Статтею 55 Закону України про Державний бюджет України на 2009 рік" встановлено, що з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати складає 605 грн.; з 01.04.2009 року - 625 грн., з 01.07.2009 року - 630 грн. Тобто, станом на вересень 2009 року, на час отримання позивачем компенсаційної виплати, її розмір у відповідності до ст. 48 Законом України про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинен був складати 630 х 4 = 2430 грн., оскільки розмір мінімальної заробітної плати повинен враховуватись на час виплати допомоги. З урахуванням того, що позивачем вже було отримано 90 грн. компенсаційних виплат за 2009 рік, сума до стягнення підлягає у розмірі 2430 грн.

Частково задовольняючи вимоги позивача, суд вважає за доцільне зобов»язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу коштів за 2009 рік.

Враховуючи, що відповідно до ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» позивача звільнено від сплати судового збору тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3,16, 19, 46, 92, 152 Конституції України, ст.

48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та

про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України «Про державний бюджет

України на 2009 рік», ст. ст.10-11, 71, 86, 99-102,160-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 роки протиправними.

Зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2009 рік у розмірі - 2430 грн.

У задоволенні вимог щодо визнання дій протиправними та стягнення допомоги на оздоровлення за 2004,2005, 2007, 2008 роки - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

,, Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду

через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня її проголошення заяви про

апеляційне оскарження, в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС

України з дня складення в повному обсязі, тобто із 02 березня 2010 року. Апеляційна скарга на

постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне

оскарження.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2