Справа № 335/11591/16-а(2-а/335/424/2016)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2017 рокусправа № 335/11591/16-а (2-а/335/424/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії ,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90 відсотків заробітної плати, без обмеження максимального розміру пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 22.09.2015 року в розмірі 90 відсотків від заробітної плати, без обмеження максимального розміру пенсії та провести відповідні виплати не отриманої ним пенсії за останні 12 місяців, які передували перерахунку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2016 р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському (Вознесенівському) районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-719 від 13.09.2016 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському (Вознесенівському) районі м.Запоріжжя провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 22.09.2016 року відповідно до ч.13, 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90% від місячної заробітної плати зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області №18-719 від 13.09.2016 року, без обмеження її максимального розміру.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.11.2014 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

22 вересня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 13.09.2016 року №18-719 вих-16 із розрахунку 90% від суми місячного заробітку відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91 р. (в редакції, діючій на час призначення пенсії).

За результатами розгляду поданої позивачем заяви управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя направило позивачу лист від 30.09.2016 року №278/к-9, в якому посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 зазначило про повернення довідки прокуратури Запорізької області №18-719 вих-16 від 13.09.2016 р., оскільки управління позбавлене можливості провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Також вказано, що на теперішній час пенсію розраховано згідно з наданими документами та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії із застосуванням норми закону, що діяла на час призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку позивачеві пенсії у зв'язку з підвищенням окладів працівникам прокуратури та наявність у позивача права на перерахунок пенсії відповідно до положень статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії у квітні 2007 року.

Згідно з частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла до 01.01.2015 року), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон №1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

На підставі аналізу наведених норм колегія суддів дійшла висновку про те, що положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Тобто, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

В Законі України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII відсутня норма, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.20 ст. 86 Закон № 1697-VII).

Отже, на дату звернення позивача до пенсійного органу (відповідача у справі) з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при прийняті спірного рішення про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки на дату розгляду справи питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні.

Таким чином, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Конституційною гарантією є гарантія права на пенсію в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум, встановлений законом (ст.46 Конституції України).

Право на підвищення розміру пенсії не є Конституційною гарантією чи певним досягнутим соціальним мінімумом, що не може бути зменшеним за наявності інших компенсаційних інструментів від знецінення коштів, що надаються як соціальна виплата.

Таким чином відмова пенсійного органу позивачу в перерахунку пенсії є правомірною, а позовні вимоги не підлягають задоволенню. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії та задоволення позовних вимог.

Крім того, матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з вимогами за період з 22.09.2015 року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивач не навів поважних причин пропуску строку.

Тому, з огляду на звернення позивача до суду у жовтні 2016 року з позовними вимогами про перерахунок пенсії за період з 22.09.2015 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне позовні вимоги позивачки за період з 22.09.2015 року по 31.03.2016 року залишити без розгляду.

Оскільки суд першої інстанції під час вирішення справи неповно з'ясував обставини справи та допустив порушення у застосуванні норми права, що регулює спірні правовідносини, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2016 р. - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 22.09.2015 року по 31.03.2016 року - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим