Справа № 808/4078/16
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року 17год.30хв.Справа № 808/4078/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

треті особи: не прибули;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк"

до Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2

про визнання неправомірним та скасування повідомлення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" (далі - позивач, ПАТ "ПУМБ") звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 21.10.2016 № 37093 державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання - виконавчого напису нотаріуса №6419 від 03.08.2010 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, для задоволення вимог ПАТ "ПУМБ" в загальному розмірі 299045,75 грн.

- зобов'язати Бердянський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області прийняти до виконання виконавчий напис нотаріуса №6419 від 03.08.2010 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, для задоволення вимог ПАТ "ПУМБ" в загальному розмірі 299045,75 грн. - із застосування вимог Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 28.12.2015.

Судом залучено до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що виконавчий документ ним був зданий до відділення поштового зв'язку для направлення до органу виконавчої служби 04.10.2015, тобто під час дії Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 28.12.2015, а відтак, вимога про сплату авансового внеску не поширюється на позивача. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач заперечень проти позову не подав, представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. При цьому суд врахував таке.

Позивачем до матеріалів справи надано копію виконавчого напису №6419 від 03.08.2010 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, для задоволення вимог ПАТ "ПУМБ" в загальному розмірі 299045,75 грн. (а.с.11); копію заяви про примусове виконання виконавчого напису за вих. №КНО-44.4.1/1267 від 03.06.2016 (а.с.7), копію реєстру поштових відправлень від 04.10.2016 (а.с.8), копію фіскального чека органу поштового зв'язку (а.с.9), копію повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10).

При цьому позивач стверджує, що 04.10.2016 ним на адресу відповідача було направлено для примусового виконання виконавчий напис №6419 від 03.08.2010, а тому державний виконавець при вирішенні питання про прийняття виконавчого документа до виконання повинен керуватися нормами Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла до 05.10.2016.

21.10.2016 державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 складено та направлено позивачу повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Зі змісту вказаного повідомлення вбачається, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що останній не надав підтвердження сплати авансового внеску (п. 8 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Надаючи оцінку позовним вимогам суд зазначає таке.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до ст. 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частина 5 ст. 26 Закону № 1404 передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відповідно до п.7 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З наведених норм вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня після надходження до нього виконавчого документи. При цьому державний виконавець повинен керуватися тією редакцією Закону, яка діє на момент надходження виконавчого документа.

Позивачем не додано до заяви про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса доказу сплати авансового внеску або доказу того, що стягувач має бути звільнений від його сплати.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція 512/5), виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Щодо покликань позивача на ст. 255 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно (ст. 255 ЦК України).

Розділом ІІ Закону № 1404 визначено строки у виконавчому провадженні. Статтями вказаного розділу Закону № 1404 передбачено у виконавчому провадженні наявність таких строків: строки пред'явлення виконавчих документів до виконання; строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій.

Здача до установи зв'язку письмових заяв та повідомлень в останній день строку в даному випадку може підтверджувати обставини щодо дотримання стягувачем строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Державний виконавець у своєму повідомленні від 21.10.2016 № 37093 не зазначає про те, що позивачем пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Між сторонами спору щодо дотримання позивачем строку пред'явлення виконавчого документа до виконання немає.

А відтак, на переконання суду, державний виконавець правомірно діяв, застосовуючи 21.10.2016 норми Закону № 1404, оскільки вказаний Закон набрав чинності з 05.10.2016.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивач, стверджуючи, що ним 04.10.2016 було відправлено відповідачу виконавчий напис № 6419, не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин. Надані позивачем копії документів свідчать, що позивач 04.10.2016 направив на адресу відповідача рекомендований лист. За відсутності опису вкладення неможливо встановити, які саме документи направлено листом від 04.10.2016.

А відтак, покликання позивача на те, що оскільки виконавчий документ здано ним до установи зв'язку під час дії Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 28.12.2015, а тому при вирішенні питання про прийняття документа до виконання державний виконавець повинен керуватися саме вказаним Законом - не обґрунтовані.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька