Справа № 2-а-1559/10
Суддя: Загуменнова Н. М.
Дата ухвалення: 2010-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-1559/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючої - судді Загуменнової Н.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи41, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації неправомірними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації недовиплачені кошти, які передбачені ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.01.2006 року по 01.01.2009 року, посилаючись на те, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає та працював в зоні гарантованого добровільного відселення.

Позивач вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах, визначених Законом України Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи порушує його права.

Сторони надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач не визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим 3-ї категорії від Чорнобильської катастрофи, що стверджується посвідченням серії Б № 637150 *, виданим 15.05.1993 року

Житомирською облдержадміністрацією. Він проживає в м. Коростені ( дані паспорту а.с.7- 8), який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. З 01.10.1995 року по даний час працює в Київському загоні в/охорони, що стверджується даними його трудової книжки ( а.с. 4-5 ). В звязку з цим позивач має право на отримання компенсацій, що встановлені ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи44 громадянам, які працюють у зоні гарантованого добровільного відселення на території радіоактивного забруднення передбачена доплата в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат.

Позивачем отримуються кошти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи44 ..., якою встановлені компенсації та доплати громадянам, які проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення.

Виходячи з пріоритетності законів над урядовими нормативними актами позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Однак суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, оскільки дія вказаних норм на 2006,2007 та 2008 роки в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена згідно із Законами України « Про Державний бюджет України на 2006 рік », « Про Державний бюджет України на 2007 рік », «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 року та від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) положення Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 та на 2008 роки », в тому числі абзац другий, третій та четвертий частини першої ст..37, абзац другий, третій, четвертий частини першої та частини другої ст..39 « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи».

Дані рішення є чинними з моменту їх винесення і мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв,язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Положення Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» не визнані неконституційними, а тому є чинними на даний час.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року « Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов,язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вимоги позивача про стягнення недоотриманих коштів підлягають задоволенню за ст. 39 за період з 01.07.2008 року по 01.01.2009 року.

При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах, а саме:

-з 1.04.2008 р. - 525 грн.;

-з 1.10.2008 р. - 545 грн.

-з 1.12.2008 р. -605 грн

Розмір недовиплачених позивачу коштів, передбачених ст. 39 вищезазначеного Закону у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат щомісяця, за мінусом одержаних коштів в сумі 63 грн., виходячи з розрахунку становить - 6477 грн., а саме:

-з 01.07.2008 р. по 01.10.2008 р,- ( 525 грн. х 2)х 3 міс. = 3150 грн.

-з 01.10.2008 р. по 01.12.2008 р,-( 545 грн. х2)х 2 міс. = 2180 грн. з 01.12.2008 р. по 01.01.2009 р,-( 605 грн. х2)х Іміс. = 1210 грн.

Таким чином : 6540 грн. - 63 грн. = 6477 грн.

Відповідно до „Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 - виплата компенсацій, передбачених ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам, пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних(міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації особи, яка є потерпілою від аварії на ЧАЕС, а тому суд стягує кошти з Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 99,100, 159 - 163 КАС України, ст.19 Конституції України, ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року, рішеннями Конституційного Суду України № 6 - рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10 -рп/2008 від 22.05.2008 року , суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 в неповному обсязі коштів, передбачених ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації на користь ОСОБА_1

недовиплачені кошти: - передбачені ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 6477 грн., за період з 01.07.2008 року по 01.01.2009 року. (Сума визначена без вирахування обов,язкових платежів та обов,язкових податків).

В решті позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом 10 днів. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя