Справа № 2а/2570/5208/2011
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/2570/5208/2011

14.11.2011 Справа № 2а/2570/5208/2011

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бородавкіної С.В.

при секретарі - Дзюбі М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівтекс" до Державної податкової інспекції у м.Чернігові про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до ст.22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у 2010 р. у складі валових витрат платника податку враховується 20 відсотків суми від’ємного значення об’єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилось станом на 1 січня 2010 року. У 2011 році сума від’ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат та від’ємне значення об’єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому ст.6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом. Таким чином, від’ємне значення (збитки) минулих років – це абсолютно законна складова валових витрат 1-го кварталу 2011 року, оскільки їх включення до складу податкових витрат саме в цьому періоді (1-й квартал 2011 року) було передбачено тим же п. 22.4 ст. 22 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”. Жодним чинним нормативно-правовим актом не заборонено платнику податків включати до складу валових витрат другого кварталу 2011 року від’ємне значення об’єкта оподаткування за 1-й квартал 2011 року, який в свою чергу включає і від’ємне значення 2010 року, а тим більше п. 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України платнику податків навпаки вказаного про необхідність включення від’ємного значення об’єкта оподаткування за 1-й квартал 2011 року до витрат другого кварталу 2011 року. Таким чином вважають, що позивач правомірно включив до складу валових витрат 2-го кварталу 2011 року від’ємне значення оподаткування за 1-й квартал 2011 року.

Представник позивача позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали та зазначили, що відповідно п.3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Тобто даною нормою, зокрема п.3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, законодавець врегульовує питання включення від’ємного значення об’єкта оподаткування з податку на прибуток в перехідному періоді, а саме перший – другий квартал 2011 року. Законодавцем також визначено, що розділ ІІІ Податкового кодексу України «Податок на прибуток підприємств», у тому числі і п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України щодо витрат попереднього періоду та наступних періодів, застосовується починаючи саме з 01.04.11 р., тобто другого кварталу. А в п.3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що у другому кварталі 2011 року враховується від’ємне значення саме отримане в першому кварталі 2011 р. Що стосується відображення від’ємного значення об’єкта оподаткування з податку на прибуток у декларації, то слід зазначити, що в рядку 06.6 податкової декларації з податку на прибуток підприємства, форма якої затверджена наказом ДПА України від 28.02.2011 р. №114, відображається від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від’ємне значення рядка 07 податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від’ємне значення об’єкта оподаткування за І квартал 2011 року. Тобто, знову ж таки в перехідний період першого-другого кварталу 2011 року йдеться про врахування від’ємного значення саме першого кварталу 2011 року (без урахування від’ємного значення об’єкта оподаткування за підсумками 2010 року). Отже, виходячи з положень п.3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України вбачається, що до складу від’ємного значення другого кварталу 2011 року включається виключно від’ємне значення об’єкта оподаткування, отримане суб’єктами господарювання за результатами здійсненої господарської діяльності за перший квартал 2011 р. без врахування від’ємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 р. Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Тобто, норми Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у 2 кварталі поточного року застосовуватись не можуть. Враховуючи те, що у зв’язку із набранням 01.04.2011 р. чинності розділом ІІІ ПКУ та відсутністю у ньому посилання на врахування у другому кварталі 2011 року від’ємного значення об’єкта оподаткування, окрім того що виник за результатами діяльності у першому кварталі 2011 р., від’ємне значення об’єкта оподаткування 2010 р., що увійшло до першого кварталу 2011 р. відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу від’ємного значення другого кварталу 2011 р. не включається.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

16.09.2011 року працівниками Державної податкової інспекції у м.Чернігові було проведено камеральну перевірку за звітний податковий період ІІ квартал 2011 року декларації з податку на прибуток платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівтекс", за результатами якої було складено акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток №627/15-124 від 16.09.2011 р. (а.с.8-10).

Відповідно до ст.150 Податкового кодексу України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Орган державної податкової служби не може відмовити у прийнятті податкової декларації, яка містить від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, з причин наявності такого від'ємного значення.

У разі якщо від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування декларується платником податку протягом чотирьох послідовних податкових періодів, орган державної податкової служби має право провести позапланову перевірку правильності визначення об'єкта оподаткування. В інших випадках наявність значення такого від'ємного значення не є достатньою підставою для проведення такої позапланової перевірки.

Відповідно до п.3 підрозділу 4 розділу ХХ Прикінцевих положень Податкового кодексу України пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Відповідно до абз.5 п.1 розділу ХІХ Прикінцевих положень Податкового кодексу України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, крім: розділу III цього Кодексу, який набирає чинності з 1 квітня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при складанні декларації з податку на прибуток у І кварталі 2011 року керувався нормами Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". При цьому порядок обліку від’ємного значення об’єкту оподаткування в наступних податкових періодах здійснювався на підставі ст. 6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до ст.3 Закону України від 28.12.1994, № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:

суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону;

суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до ст.6 Закону України від 28.12.1994, № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 році норми цього пункту діють з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього Закону.

Відповідно до п.22.4 ст.22 цього Закону у 2010 році у складі валових витрат платника податку враховується 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року.

У 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Як вбачається з декларації з податку на прибуток підприємства за 1-й квартал 2011 року (а.с.33-34) при розрахунку рядка 08 «Об’єкт оподаткування позитивний (+) від’ємний (-) ((± 03 – (± 06) -07)» безпосередньо приймало участь від’ємне значення минулого податкового періоду (рядок 04.9 декларації з податку на прибуток підприємства), тобто: „+ чи - скоригований валовий дохід поточного періоду” мінус „+ чи - скориговані валові витрати поточного періоду” та мінус „+ чи - сума амортизаційних відрахувань”.

В декларації з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 р. позивачем до рядка 06.6 «Від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від’ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від’ємне значення об’єкту оподаткування за 1 квартал 2011 року» задекларовано суму 905859 грн. (а.с.26-27).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначених, норм позивач дійшов висновку, що в новій декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 28.02.2011 року за № 114, яка складалася позивачем за 2-й квартал 2011 року, і по якій відповідач проводив перевірку, для відображення від’ємного значення, розрахованого за результатами 1-го кварталу 2011 року, слугує рядок 06.6 «Від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від’ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від’ємне значення об’єкту оподаткування за 1 квартал 2011 року)», тобто саме рядок 0.8 декларації з податку на прибуток підприємства за 1-й квартал 2011 року.

Рядок 07 „Об’єкт оподаткування від усіх видів діяльності = рядок 01 „Доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування” мінус рядок 04 „Витрати, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування”, який в свою чергу вираховується (тобто бере участь у розрахунку) як сума рядка 05 „Витрати операційної діяльності, в тому числі:” та рядка 06 „Інші витрати”, який в свою чергу (рядок 06) вираховується як сума рядків з 06.1 по 06.6 включно, а рядок 06.6 в декларації за 2-й квартал 2011 року і є тим від’ємним значенням об’єкту оподаткування за 1-й квартал 2011 року, який у відповідності до п. 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Суд погоджується з висновком позивача, та зазначає, що норми Податкового кодексу України є схожими з нормами Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а тому збитки, сформовані в рамках дії Закону, не мають строку давності, та можуть враховуватись у від'ємному значенні з податку на прибуток у II кварталі 2011 року до повного погашення такого від'ємного значення.

Тобто в даному випадку законодавчі норми мають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків, а тому відповідно до пункту 4.1.4 ПКУ визнається презумпція правомірності рішень платника податку, а пункт 56.21 ПКУ вказує, що за умови, коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визнано порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, у зв'язку з тим, що:

відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим і, таким чином, не відповідало вимозі "якості" закону та не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника;

національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника (платника податку), коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Відповідно до п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом вищезазначених норм, відповідні витрати вважаються сформованими платником податку правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарських операцій платника податків у податковому обліку фактичним даним, що відповідачем не було доведено.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Бородавкіна С.В.