Справа № 2а-11143/11/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 жовтня 2011 року < Час проголошення > № 2а-11143/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Качур І.А., при секретарі Хрімлі К.О. за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. від 17.08.2011р. № 17443/08)

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва до Приватного підприємства ,,Фасад Матеріали,, про стягнення заборгованості у розмірі 17 393, 29 грн.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 20.10.2011 року в 10 год.15 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (надалі позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства ,,Фасад Матеріали,, (надалі відповідач) заборгованості у розмірі 17 393, 29 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачем добровільно не сплачується заборгованість по загальнообовязкову державному соціальному страхуванню. Позивач просив позов задовольнити.

Відповідач представника у судове засідання не направила, своїми процесуальними правами не скористалася, хоча на адресу, зазначену у позовній заяві, були направлені повідомлення про час та місце слухання справи. При цьому в матеріалах справи є підтвердження отримання уповноваженою особою відповідача кореспонденції суду.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з огляду про наступне.

Відповідач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування та перебуває на обліку у позивача у Дніпровському районі м. Києва відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне врахування»від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464- VI ).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону №2464- VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 1 Закону встановлено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального врахування.

На підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464- VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму врахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним 5ам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, єдиний внесок для платників єдиного внеску є

роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з врахуванням видів їх економічної діяльності.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 8 вищезгаданого Закону відповідач, як платник єдиного внеску, віднесено до 49 професійного класу ризику виробництва, нарахування єдиного соціального внеску встановлено у розмірі 38,28 % та утримання у розмірі 3,6%.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Позивачем встановлено, що відповідач подавав до розрахунки сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень-квітень 2011 р. в розмірі 17398,29 грн. (15902,73-нарахування єдиного соціального внеску (36,76-49,7% ) згідно звітності + 1495,56- утримання 3,6% ) згідно звітності).

Згідно картки особового рахунку відповідача 17398,29 грн. нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не сплачено.

Матеріалами справи встановлено, що на момент подання позовної заяви залишаються не сплаченими сума нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 17398,29 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про обґрунтованість та законність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 КАС України, адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Фасад-Матеріали" загальну заборгованість у розмірі 17393,29 грн. (сімнадцять тисяч триста дев'яносто три грн. 29 коп.) на користь Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, а саме:

(р/р 2624 в Головному управління державного казначейства України в м. Києві одержувач Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, МФО «20019, заборгованість у розмірі 15902,73 грн. (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот дві грн. 73 коп).

р/р 2624 в Головному управління державного казначейства України в м. Києві одержувач Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, МФО 20019, заборгованість у розмірі 1495,56 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять грн. 56 коп.)

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А.Качур