Справа № 804/14553/15
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року

в с т а н о в и л а :

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку керівником Дніпродзержинської місцевої прокуратури відповідно до ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та у зв'язку з неналежністю вжитих податковою інспекцією заходів щодо захисту державних інтересів.

Апеляційна скарга прокурора мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права, зокрема, положень ст.21, ст.87, п.41.1 ст.41, п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, а також неповного з’ясування обставин, що мають значення по справі, а саме, не з’ясування обставин виникнення у підприємства боргу, який воно намагається вилучити з облікової картки, його структуру, складові суми, період виникнення, можливе вже його погашення на час розгляду справи. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що позивач за період з 2006 по 2014 рік до суду із окремими позовами про визнання протиправними дій інспекції щодо зміни призначення поточного платежу і зобов’язати провести відповідний перерахунок в облікових картках платника податків не звертався, хоча згідно ст.17 КАС України, перерозподіл інспекцією коштів платника податків згідно його хронології виникнення може бути оскаржена до адміністративного суду і дії інспекції по погашенню податкового боргу за 2006-2010 роки у сумі 726 689,27 грн. поточними за 2011-2014 роки податковими платежами КП ДМР «Зеленбуд» судом протиправними не визнавались, а на час ухвалення судом рішення у цій справі борг в загальній сумі 726 689,27 грн., який суд ухвалив вивести з облікової картки платника податків, станом на 11.06.2014 року вже був погашений, тобто був відсутній предмет спору.

Крім того, прокурор акцентує увагу апеляційного суду на помилковості висновку суду першої інстанції про протиправність бездіяльності податкової інспекції з посиланням лише на загальні податкові норми щодо обов’язку інспекції надавати платнику податків достовірну податкову інформацію і належним чином здійснювати облік податків в інтегрованих картках цього платника податків, без урахування того, що в резолютивних частинах рішень судів від 08.11.2011 р., 02.04.2013 р., 24.03.2015 р. по справі №2а/0470/1615/11 не міститься жодних зобов’язальних дій для контролюючого органу, а діючому законодавстві відсутні будь-які прямі норми про обов’язок податкового органу у випадку отримання постанови суду, якою відмовлено у стягненні певної суми податкового боргу, негайно вивести з облікових карток платника податків цю суму боргу і в подальшому не зараховувати на її погашення поточні платежі платника податків.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, позивач посилається: на Інструкцію про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, який був затверджений Наказом ДПА України № 18.07.2005 р. № 276 та втратив чинність на підставі Наказу Міністерства доходів і зборів N 765 від 05.12.2013 р.; на Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, що був затверджений Міністерством доходів і зборів України від 05.12.2013 р. № 765, та який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 422 від 07.04.2016 р.; на загальні податкові норми; на правову позицію, викладену в ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/9163/15; і на незаконність здійснення податковим органо протягом 2011-2014 р.р. погашення невизнаного податкового боргу в сумі 726689,27 грн. за рахунок поточних податкових платежів. За вказаних обставин, а також з огляду на судові рішення, якими податковому органу було відмовлено у стягненні з позивача по цій справі частини податкового боргу, та того, що податковий борг позивача за період 2005-2007 р.р. є безнадійним і підлягав списанню, позивач просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а постанову суду першої інстанції у цій справі без змін.

Позивач по справі належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, проте в судове засіданні його представник не прибув з підстав його участі в іншій справі. Оскільки явка представника позивача не визнавалася судом обов’язковою, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Представники апелянта по справі, та представник відповідача по справі в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши представників сторін, що прибули за викликом в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

При цьому, посилаючись на положення п.63.12. ст.62 Податкового кодексу України, згідно якої інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом, та на передбачені п.7 Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013р. № 765 (надалі по тексту Порядок №765) правила контролю за достовірністю відображення в інформаційній системі показників стану розрахунків платників, механізму виявлення, усунення та упередження випадків неповного, неправильного або несвоєчасного відображення облікових показників та некоректного формування зведених і звітних показників центральної бази даних, відповідно до яких на лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою, а зворотній бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового борту), суми податковою боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування, тощо, за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати, а також спираючись на приписи п.21.1.1. 21.1.2. 21.1.4 ст.21.1 Податкового кодексу України, якими посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, суд першої інстанції визнав доводи відповідача про неможливість здійснення перерахунку сум податкового боргу, штрафних санкцій та пені по особовому рахунку позивача на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 р. у зв’язку з відсутністю механізму проведення списання та тривалістю розгляду справи в судах різних інстанцій та не зазначенням у судовому рішенні про зобов'язання відповідача списати борг позивача такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, а не виконання рішення суду є порушенням прав позивача.

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки описана в мотивувальній частині постанови від 08.11.2011 р. по справі №2а/0470/1615/11 відмова суду у стягненні з позивача частини суми боргу з підстав: допущення податковим органом технічної помилки в довідці про час виникнення податкової заборгованості, пропуску строку позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення основних зобов’язань, штрафів, пені, а також зміни податковою інспекцію призначення платежу, яке зазначало КП «ДАУ «Зеленбуд» в платіжних документах при сплаті поточних самостійно задекларованих податкових зобов’язань - не може слугувати підставою для самостійного виключення контролюючим органом цієї заборгованості з карток облікових рахунків КП ДМР «Зеленбуд», а лише вказує на те, що податкова інспекція позбавилась можливості скористатися захистом держави шляхом залучення органів державної виконавчої служби для стягнення заборгованості позивача по самостійно визначеним ним зобов’язанням, або самостійного стягнення на підставі інкасових доручень про примусове списання коштів боржника з рахунків у банках.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України, який набрав чинності з 1 січня 2011 року відповідно до п.1 Прикінцевих положень Податкового кодексу України, у зв’язку з чим п.2 Положень цього кодексу визнано такими, що втратили чинність з 1 січня 2011 року Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», Закон України «Про систему оподаткування», Закон України «Про плату за землю», Закон України "Про податок на додану вартість", Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств", тощо.

Податковим кодексом України закріплено, що податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом (п.14.1.156 ПК), і такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання наведених вище положень, позивачем до податкового органу подавалися відповідні податкові декларації та розрахунки, в яких самостійно визначалися суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів, в тому числі і по податку на додану вартість, з податку на прибуток, та з земельного податку.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №765, територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Пунктом 11 зазначеного розділу закріплено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. При цьому, зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

З огляду на викладене, для повного та всебічного з’ясування обставин по даній справі, обов'язковому дослідженню підлягають: інтегровані картки платника податків - позивача, складені станом на дату його звернення до суду з позовом у цій справі; з перевіркою наявності або відсутності обліковано в картках особових рахунків, що ведуться підрозділом адміністрування облікових показників та звітності органу державної податкової служби, податкового боргу позивача, як платника податків, зборів (обов’язкових платежів) про зменшення якого Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради «Зеленбуд» просить в позові до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

Податковим кодексом встановлено, що виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Проте, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе сам платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

В разі не сплати платником податків узгодженого грошового зобов’язання у встановлений Податковим кодексом строк (в даному спірному випадку – самостійно задекларованого), таке грошове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності і з нарахуванням пені) згідно п.14.1.175 Податкового кодексу визнається податковим боргом

Відповідно до п. 87.9 статті 87 Податкового кодексу, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Норма, яка міститься у п. 87.9 статті 87 ПК України є імперативною, містить категоричну заборону погашення грошових зобов’язань до погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Єдиним виключенням з вказаної заборони є спрямування коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Наведені норми ПК України підлягають переважному застосуванню у порівнянні з нормами Цивільного та Господарського кодексів України, оскільки є спеціальними щодо погашення податків та зборів, а також прийняті останніми у часі.

Як встановлено судовою колегією за матеріалами справи, у КП ДМР «Зеленбуд» згідно картки особового рахунку позивача станом на 11.06.2014 року рахувалася заборгованість: по податку на додану вартість в сумі 1 563 754,90 грн. («найстаріша» сума по боргу обліковується з 30.08.2012 р.), по податку на прибуток в сумі 134 908,91 грн. (найстаріша» сума по боргу обліковується з 19.02.2012 р.), а заборгованість по земельному податку була відсутня. Тобто, на час звернення позивача до суду з позовом у цій справі – 28.09.2015 року, заборгованість по податку на додану вартість, податку на прибуток і земельному податку, яка виникла за хронологією у період з 16.03.2006 р. по 30.09.2010 р., вже станом на 11.06.2014 р. була відсутня. При цьому, податкова інспекція примусове стягнення з позивача податкового боргу у сумі 697 тис. грн. не здійснювала, але лише розподіляла на його погашення поточні платежі підприємства.

Таким чином, з прийняттям судом рішення про часткове стягнення, існуючий податковий борг позивача не припинився, а його погашення могло відбутися лише: при винесенні відповідного судового рішення про протиправність дій інспекції по погашенню податкового боргу за 2006-2010 роки поточними за 2011-2014 роки податковими платежами КП ДМР «Зеленбуд»; або про зобов’язання податкового органу зарахувати поточні податкові платежі позивача згідно їх призначення; чи шляхом списання податкового боргу у зв’язку з визнанням його в установленому порядку безнадійним; чи визначення його прощенним - що в даних спірних правовідносинах не відбулося.

Підсумовуючи вищезазначене у сукупності, судова колегія визнає, що позовні вимоги Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Зеленбуд» не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції у цій справі відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального права та надання неналежної оцінки фактичним обставинам справи, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Зеленбуд».

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія –

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року – скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені адміністративного позову Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Зеленбуд» до Дніпродзержинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, що визначені ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник