Справа № 817/1213/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2017 р.Р і в н е 817/1213/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Сала А.Б. (головуючий), суддів Жуковської Л.А. Гломба Ю.О. , за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі

позивач: ОСОБА_1;

позивача: представник ОСОБА_2;

відповідача: представник Захарець І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання протиправною бездіяльність відповідачів та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідачів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З змісту заявленого позову з урахуванням пояснень та доповнень до адміністративного позову вбачається, що позивач просить суд визнати протиправними дії начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Смачило І.В. щодо направлення подання про призначення ОСОБА_5 на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 25.03.2016.

Визнати протиправною бездіяльність начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Смачило І.В. щодо не направлення подання про звільнення ОСОБА_5 з посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на виконання рішення суду, постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/3203/15 від 17.03.2016.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо виконання рішення суду, Постанови Рівненського окружного адміністративного суду по справі №817/3203/15 від 17.03.2016 про поновлення її на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та не видання відповідного наказу про поновлення.

Крім того позивач просить суд стягнути з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 17.03.2016 по 26.10.2016.

На обґрунтування заявленого позову позивач вказала на те, що в супереч вимог чинного законодавства, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15 про поновлення її на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області виконане відповідачем лише 26.10.2016.

Вважає, що затримка виконання судового рішення призвела до втрати нею середнього заробітку за період з 17.03.2016 по 26.10.2016.

Крім того, вказує на те, що за розрахунковий період, за час затримки виконання рішення суду, у Міністерстві юстиції України та Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області відбулося підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Таким чином, на переконання позивача, необхідно провести корегування середньоденного заробітку при проведенні розрахунку суми, що підлягає до стягнення, у відповідності до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №100 Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати.

В судовому засіданні під час розгляду справи позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених у адміністративному позові.

Представник відповідачів позов не визнав з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема вказав на те, що на даний час існує спір щодо поновлення на посаді ОСОБА_1, справа перебуває на розгляді у Вищому адміністративному суді. Крім того постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 на даній посаді поновлено також ОСОБА_6 У зв'язку із чим виконання рішення суду є ускладненим, що спричинило затримання його виконання.

Посилання позивача на бездіяльність ОСОБА_7, на переконання представника відповідачів, є безпідставним так як жодного подання щодо призначення її на посаді, на виконання рішення суду про поновлення, остання не має подавати. Рішення про поновлення виконується безпосередньо посадовою особою яка має право його прийняти без отримання будь-якого подання на призначення на посаду.

Щодо підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів 01.12.2015 та 01.05.2016 представник відповідача зазначила на тому, що питання збільшення тарифних ставок з 01.12.2015 розглядатись не може так як рішенням суду від 17.03.2016 вказаний розрахунковий період був вже розрахований і присуджено позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Крім того, фонд оплати праці було сформовано відповідно до штатного розпису та чисельності працівників, що не дає можливості здійснити позивачу додаткові нарахування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності судом встановлено наступне.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15 скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення ОСОБА_1» від 29.09.2015 №3042/к.

Позивача, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 30.09.2015, та стягнуто з ГТУЮ у Рівненській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 4331 грн. 25коп..

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

26.10.2016 Наказом Міністерства юстиції №4946/к, який того ж дня було оголошено наказом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на виконання рішення суду - поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

За період часу з 17.03.2016 по 26.10.2016 позивач неодноразово зверталась до Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з листами щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі №817/3203/15 щодо поновлення її на посаді.(а.с.62-63; 65, 67), а 05.08.2016 звернулась до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Разом з тим, положеннями статей 14 та 255 КАС України регламентовано, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов'язком такого боржника.

При цьому, зазначений обов'язок не повинен бути похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого документа), на користь якої ухвалено судове рішення, для його виконання.

Так, статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15, позивача поновлено на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідно до резолютивної частини рішення, останнє в частині поновлення позивача на посаді підлягає до негайного виконання.

Проте, в порушення вимог ст.ст. 256, 257 КАС України, ст.235 КЗпП - наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді виданий Міністерством юстиції України лише 26.10.2016.

Відтак, суд приходить до висновку, про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання бездіяльності Міністерства юстиції України щодо не виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, у період з 17.03.2016 по 26.10.2016, є протиправною, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Водночас суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відтак, роботодавець зобов'язаний сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу, так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, оскільки судове рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня прийняття власником або уповноваженим ним органом відповідного наказу.

Враховуючи те, що постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області виконана відповідачем шляхом прийняття відповідного наказу лише 26.10.2016, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний виплати йому середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23.06.2015 у справі №21-63а15.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку №100).

В свою чергу, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 вирахуваний та визначений судовим рішенням у справі №817/3203/15, яке набрало законної сили 13.06.2016 та складає 206,25 грн.

Щодо посилання позивача на необхідність корегування середньоденного заробітку суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.10 Порядку №100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються з 1 грудня 2015 р. на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено:

- постановою Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2007 р. № 1123 "Про умови оплати праці працівників державних нотаріальних контор та державних нотаріальних архівів" (Офіційний вісник України, 2007 р., № 69, ст. 2637);

- постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 р. № 800 "Про умови оплати праці працівників Центру адаптації державної служби до стандартів Європейського Союзу та його регіональних відділень" (Офіційний вісник України, 2008 р., № 69, ст. 2312);

- постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2011 р. № 329 "Деякі питання матеріального забезпечення працівників Національної школи суддів України" (Офіційний вісник України, 2011 р., № 24, ст. 994);

- постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2012 р. № 552 "Про умови оплати праці працівників Координаційного центру з надання правової допомоги та його територіальних відділень" (Офіційний вісник України, 2012 р., № 47, ст. 1837);

- додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 3 липня 2006 р. № 904 "Про умови оплати праці працівників Українського національного інформаційного агентства "Укрінформ" (Офіційний вісник України, 2006 р., № 27, ст. 1945; 2008 р., № 34, ст. 1140);

Схеми посадових окладів керівних працівників та спеціалістів управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних територіальних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Відтак, твердження позивача про застосування коефіцієнту підвищення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" є помилковими, а тому такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов'язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення визначена без утримання такого податку та інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо невиконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

А тому в суду відсутні підстави для застосування статті 94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невиконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та не видання відповідного наказу про поновлення.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Рівненській бласті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду , за період з 17.03.2016 по 26.10.2016 у розмірі 31 143,75грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Сало А.Б.

Судді Жуковська Л.А.

Гломб Ю.О.