Справа № 815/536/16
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/536/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1 та представника Державної судової адміністрації України - Пащенко Валерії Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання дій протиправними та стягнення вихідної допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною відмову Апеляційного суду Одеської області у нарахуванні та виплаті їй, як судді у відставці, вихідної допомоги, та стягнення з Апеляційного суду Одеської області на її користь вихідної допомоги у сумі 227766,00 грн. шляхом списання коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області з відповідного рахунку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка 21 червня 1982 року була обрана суддею Київського районного суду м.Одеси.

10 жовтня 1985 року обрана на посаду судді Одеського обласного суду (в подальшому Апеляційного суду Одеської області).

30 березня 2015 року, позивачка, маючи необхідний для відставки судді стаж роботи, звернулась до Вищої ради юстиції із заявою про звільнення з посади судді Апеляційного суду Одеської області у відставку відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України.

16 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла постанову № 636-VІІІ "Про звільнення суддів", якою відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку, звільнено позивачку з посади судді Апеляційного суду Одеської області.

Відповідно до вищенаведеної постанови Верховної Ради України, наказом голови Апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2015 року №136-ос, у зв'язку із поданням заяви про відставку, звільнено суддю Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1 із займаної посади судді 10 серпня 2015 року.

09 грудня 2015 року позивачка звернулась до голови Апеляційного суду Одеської області та голови Державної судової адміністрації України із заявою, в якій просила здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, відповідно до п.9 ст.126 Конституції України та ст.109 Закону України №2453-VI "Про судоустрій та статус суддів".

Листом від 22 грудня 2015 року за вих.№29201/15 позивачку повідомлено, що підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги відсутні, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення позивачки з посади судді та відрахування її зі штату Апеляційного суду Одеської області, набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 01 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді з посади органом, що його обрав або призначив, є подання суддею заяви про відставку.

Положеннями ст.111 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон) передбачено, що суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Частинами 1-4 ст.120 Закону суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Згідно з ч.1 ст. 136 Закону (в редакції чинній до 01 квітня 2014 року) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Вказана норма втратила чинність згідно із Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності 01 квітня 2014 року.

Рішення щодо неконституційності Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в частині виключення статті 136 із Закону України "Про судоустрій та статус суддів", Конституційним Судом України не приймалося.

Разом з тим, у рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з приписів ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час подання апелянтом заяви про звільнення з посади судді та прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

З матеріалів справи вбачається, позивачка подала заяву про звільнення з посади судді 30 березня 2015 року, її звільнення було розглянуто Верховною Радою України 16 липня 2015 року, таким чином, ДСА діяло з дотриманням вимог, передбачених Конституцією та законами України, а тому правомірно не здійснило нарахування та виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

З урахуванням викладеного, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 лютого 2017 року.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук