Справа № 177/1935/16-а(2-а/177/27/16)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2017 рокусправа № 177/1935/16-а(2-а/177/27/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції Філончик Євгена Миколайовича на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016р. у справі № 177/1935/16-а (2-а/177/27/16) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції Філончик Євгена Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції Філончик Євгена Миколайовича в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати постанову №326395 від 21.08.2016 року інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому Державної патрульної поліції лейтенанта поліції Філончика Євгена Миколайовича, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а.с. 1-4, 14-17)

В обґрунтування позову позивач посилається на відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні правопорушення, адже належної фіксації правопорушення не відбулося. Крім того, позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій та рішень відповідача, що полягає у порушенні документального оформлення та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, позбавленні його можливості реалізації прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року позов задоволено (а.с. 30-31).

Висновки суду першої інстанції обґрунтовані недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відповідно наявністю підстав для скасування оскаржуваної постанови відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 36-38).

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Філончик Є.М. вказує на те, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції. Крім того, звертає увагу на ту обставину, що судом першої інстанції у судовому засіданні не переглядався наданий відеозапис, що підтверджується журналом судового засідання від 22.11.2016 р. (а.с. 37).

07.02.2017 року на адресу суду від позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній зазначає, що складена відповідачем постанова змістовно не зрозуміла, не відповідає законодавчим стандартам постанов даного характеру, а саме вона не містить розмір необхідного для сплати штрафу та обґрунтувань (а.с. 48-50).

08.02.2017 року відповідачем були подані до суду письмові пояснення, в яких він зазначає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку відеозапису із нагрудної камери патрульного поліцейського, як доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, звертає увагу суду, що оскільки оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не містить розміру штрафних санкцій, що застосовується до позивача, то даною постановою права позивача жодним чином не порушуються (а.с. 52-55).

В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у судове засіданні апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 47).

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.08.2016 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кропивницькому ДПП України лейтенантом поліції Філончик Є.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР №326395, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_2 21.08.2016 о 02 годині 10 хвилин, рухався на автомобілі Skoda Octavia Tour, номерний знак НОМЕР_1, по вул. В.Перспективна, 55, в м.Кропивницький у крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли права смуга була вільна, чим порушив п.п. 11.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, другою і третьою статті 122 КупАп.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р.III Інструкції № 1395)

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статями, зокрема, другою і третьою статті 122 КупАп, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови від 21.08.2016 серія АР №326395 у справі про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок використання фото та відео техніки встановлено пунктом 9 частини1 статті 31 та статтею 40 Закону України «Про національну поліцію».

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є стаття 40 Закону України «Про національну поліцію".

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача порушення п. 11.5 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до п.11.5. Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Отже, Правилами дорожнього руху визначено обставини, за наявності яких водій може здійснити виїзд на крайню ліву смугу.

Відповідальність за порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху передбачена частиною другою статті 122 КУпАП.

Відповідач заперечуючи доводи позивача та вказуючи на доведеність вчинення позивачем вказаного правопорушення, посилається на відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції. Стверджує, що вказаним відеозаписом підтверджено дійсні обставини справи та правопорушення, також зафіксовано, що при спілкуванні водій ОСОБА_2 не заперечив факт вчинення ним правопорушення (а.с. 37).

Колегія суддів, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис від 20.06.2016 прийшла до висновку, що вказаний відеозапис не містить зафіксованого факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто, відеозапис починається з того часу, коли інспектор патрульної поліції безпосередньо підходить до автомобіля позивача та починає з ним спілкування, а самого моменту вчинення позивачем порушення п.11.5 ПДР України відеозапис не містить (а.с. 25).

Отже, на думку колегії суддів, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно були порушені Правила дорожнього руху, а саме п. 11.5 ПДР України та, відповідно, порушено норми ч.2 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, і, відповідно, доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанову по справі про адміністративне правопорушення прийняту відносно позивача, не може бути визнано обґрунтованою та правомірною, а отже, наявні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та додані до неї письмові пояснення не спростовують встановлені обставини справи та висновки суду першої інстанції. Передбачені статтею 202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції Філончик Євгена Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016р. у справі № 177/1935/16-а (2-а/177/27/16)- без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст.. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов