Справа № 205/1827/16-а
Суддя: Федченко В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

03.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/1827/16-а
Справа № 205/1827/16-а
№ 2-а/205/13/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Федченко В.М., за участю секретаря судового засідання Джурко Ю.І., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання протиправними дій, бездіяльності та спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2016 представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2. Визнати протиправною бездіяльність Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_2. Зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з дати припинення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до листопада 2014р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримувала пенсію за віком. Надалі виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, де перебуває на консульському обліку посольства України в Державі Ізраїль.

В звязку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено.

02.02.2016р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про поновлення виплати пенсії за віком, однак виплату пенсії не поновлено.

Листом № Х10-1/16 від 23.02.2016р. Управлінням Пенсійного фонду повідомлено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто, за місцем проживання (реєстрації).

Вважаючи таке рішення протиправним, представник позивача звернувся із позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Також представник відповідача надав суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що дійсно позивач отримував пенсію за віком. Оскільки позивач зазначив у своїй заяві про те, що постійно проживає за межами України, а саме на території Держави Ізраїль, відповідач вважає, що правові підстави для поновлення йому виплат пенсії відсутні. Також зазначає, що заяву про поновлення виплати пенсії подано представником позивача за довіреністю, що не відповідає вимогам норм діючого законодавства України. Крім того, відповідач зауважує, що угоди між Україною та Ізраїлем про співробітництво в галузі соціального забезпечення не укладено. Таким чином, Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, вважає поданий адміністративний позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Суд вислухавши заперечення представника відпровідача, дослідивши матеріали справи, обставини повідомлені сторонами в позові та запереченнях проти нього, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, сторонами не оскаржується, що позивач є громадянином України, перебував на обліку в Правобережному об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію за віком, виплата якої була припинена, у зв'язку з виїздом позивача на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

02 лютого 2016 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення ОСОБА_2 виплати призначеної за віком пенсії. Листом відповідача № Х 10-1/16 від 23 лютого 2016 року представника позивача повідомлено, що відповідно до ст.8, 47, ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законних підстав поновити пенсію немає, оскільки міжнародного договору між Україною та Державою Ізраїль з питань призначення та виплати пенсії не укладено. Також зазначає, що заяву про поновлення виплати пенсії подано представником позивача за довіреністю, що не відповідає вимогам норм діючого законодавства України.

Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи суд має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім того, згідно із ч.1 ст.9 вищезазначеного Кодексу суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009, п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Як зазначено в Рішенні КСУ №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення). У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року, №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону № 1058-ІV, виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. У зв'язку з цим, Суд критично відноситься до заперечень відповідача в частині того, що із заявою до нього повинен був звернутись позивач особисто.

Керуючись ст.ст.22,24,46 Конституції України, ст.ст.49,51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, ст.ст.2,8,9,10,11,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання протиправними дій, бездіяльності та спонукання до вчинення дій - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2.

Визнати протиправною бездіяльність Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з дати припинення.

Стягнути із Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на користь ОСОБА_2, судовий збір у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.М. Федченко