Справа № 803/1386/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Справа № 876/9963/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача Чернота Р.М., Черноти Л.В.; відповідача Кушнір Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у адміністративній справі №803/1386/16 за позовом Приватного підприємства «ІСІС Плюс» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Ісіс Плюс» (далі - ПП «Ісіс Плюс», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання дій щодо не укладення договору про визнання електронних документів протиправними.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області щодо не укладення з Приватним підприємством «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30 червня 2016 року (реєстраційний номер ). Присуджено на користь Приватного підприємства «Ісіс Плюс» за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відподачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм матерального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що звернення особи з позовними вимогами про визнання протиправними дій чи безідяльності повинно бути направлено на відновлення порушеного права. Однак на момент винесення рішення у даній справі, відповідачем була надіслана позивачу квитанція і договір про визнання електороннимх документів, тому правові наслідки оскаржуваних дій є вичерпаними. Крім того зазначає, що відповідно до Інстуркції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді не визначено строку, протягом якого орган ДФС повинен підписати договір. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовоу засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ПП «Ісіс Плюс» зареєстровано як юридична особа за місцезнаходженням Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, будинок 9Б, корпус 1, перебуває на обліку як платник податків в Луцькій ОДПІ, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.06.2016 № .

17.06.2015 між Луцькою ОДПІ та ПП «Ісіс Плюс» було укладено договір про визнання електронних документів, умовами якого було передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання, діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, а орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. Строк дії сертифікату відкритого ключа ПП «Ісіс Плюс» та його керівника Черноти Л.В. закінчився 15.06.2016, що підтверджується витягом з бази даних АЦСК ТзОВ «Центр сертифікації ключів «Україна».

30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» було скеровано договір при визнання електронних документів, у зв'язку із чим позивачу було направлено квитанцію № 1 від 30.06.2016 із зазначенням про те, що діючий договір розірвано, новий договір приймається до розгляду, йому присвоєно реєстраційний номер .

В подальшому позивач неодноразово подавав договір про визнання електронних документів, у зв'язку із чим одержував квитанції № 1 від 06.07.2016, 08.07.2016, 13.07.2016, 18.07.2016, 25.07.2016, 27.07.2016, 07.09.2016 із відміткою «документ не прийнято, розглядуваний договір присутній від 30.06.2016 № 2».

ПП «Ісіс Плюс» також неодноразово зверталося із скаргами та заявами до Луцької ОДПІ, Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) та Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) щодо не укладення договору про визнання електронних документів та притягнення винних осіб до відповідальності.

Згідно із розпорядженням ГУ ДФС у Волинській області від 14.07.2016 № 67-р «Про проведення службової перевірки», із змінами, внесеними розпорядженням від 20.07.2016 № 69-р, зобов'язано провести службову перевірку по фактах, викладених у скарзі ПП «Ісіс Плюс» від 08.07.2016, та для її проведення створено комісію.

Як вбачається із висновку про результати перевірки від 27.07.2016 № 389/03-20-08-12, 15.06.2016 діючий договір про визнання електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ було автоматично розірвано по причині порушення вимог статті 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис», а саме по причині прострочення сертифіката відкритого ключа керівника ПП «Ісіс Плюс» Черноти Л.В., про що свідчить квитанція № 1 від 30.06.2016, надіслана Центральним порталом прийому звітності ДФС у відповідь на надісланий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів. 06.07.2016 ПП «Ісіс Плюс» надіслало в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів (квитанція № 1 від 06.07.2016, надіслана Центральним порталом прийому звітності ДФС). 07.07.2016 головний державний інспектор ОСОБА_4 на підставі довідки оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області від 06.07.2016 № 83 про не встановлення місцезнаходження платника податків внесла відмітку про відхилення договору про визнання електронних документів з ПП «Ісіс Плюс». Повторно надісланий новий договір про визнання електронних документів, надісланий ПП «Ісіс Плюс» 08.07.2016, був відхилений по тій же причині головним державним інспектором ОСОБА_4 08.07.2016. На звітну дату за даними архіву електронної звітності стан договору про визнання електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ - «на розгляді».

Листом від 28.07.2016 № 3839/10/03-20-08-21 ГУ ДФС у Волинській області повідомило, що питання подальшого укладення договору про визнання електронних документів перебуває на контролі.

Крім того, листом від 19.09.2016 № 4254/8/03-20-08-15, адресованому ДФС, та листом від 19.09.2016 № 4738/10/03-20-08-21, адресованому ПП «Ісіс Плюс», ГУ ДФС у Волинській області також повідомило, що договір про укладення електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ був укладений 07.07.2016 та у зв'язку із надходженням від оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області довідки від 06.07.2016 № 83 про не встановлення місцезнаходження платника податків договір про визнання електронних документів був заблокований 08.07.2016. В подальшому ПП «Ісіс Плюс» повторно були надіслані договори від 08.07.2016, від 13.07.2016, від 18.07.2016, від 25.07.2016, від 27.07.2016, від 07.09.2016, які були відхилені Центральним порталом прийому звітності ДФС (квитанція № 1) по тій причині, що договір про визнання електронних документів між ПП «Ісіс Плюс» та Луцькою ОДПІ присутній.

Судом також встановлено, що в період з 03.09.2016 по 04.09.2016 на виконання розпорядження Луцької ОДПІ від 03.09.2016 № 57-р дисциплінарною комісією Луцької ОДПІ було проведено службове розслідування стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_4 по факту її можливих неправомірних дій щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016, про що складено висновок службового розслідування від 04.09.2016, яким в діях вказаного інспектора встановлено наявність дисциплінарного проступку, та наказом Луцької ОДПІ від 06.10.2016 № 287-о їй оголошено догану.

06.10.2016 ПП «Ісіс Плюс» було надіслано квитанцію № 2, у якій щодо договору про визнання електронних документів, реєстраційний номер було вказано про те, що документ не прийнято у зв'язку із тим, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру.

Листом від 13.10.2016 № 14891/10/03-18-10-07 Луцька ОДПІ повідомила ПП «Ісіс Плюс» про результати службового розслідування, проведеного стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_4 та запропонувала платнику з метою відновлення електронного документообігу направити новий договір про визнання електронних документів.

18.10.2016 ПП «Ісіс Плюс» були надіслані квитанції № 1, № 2, з яких вбачається, що договір про визнання електронних документів, реєстраційний номер прийнято.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що поданий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів (реєстраційний номер ) було розглянуто відповідачем з порушенням встановленого порядку та строків, чим були порушені права платника податків, який був позбавлений можливості подавати податкові документи в електронному вигляді.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матерального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 851-IV) відносини, пов'язані з електронним документообігом та використанням електронних документів, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, законами України «Про інформацію», «Про захист інформації в автоматизованих системах», «Про державну таємницю», «Про телекомунікації», «Про обов'язковий примірник документів», «Про Національний архівний фонд та архівні установи», цим Законом, а також іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною першою статті 14 Закону № 851-IV, електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Згідно із статтею 16 цього ж Закону суб'єкти електронного документообігу користуються правами та мають обов'язки, які встановлено для них законодавством. Якщо в процесі організації електронного документообігу виникає необхідність у визначенні додаткових прав та обов'язків суб'єктів електронного документообігу, що не визначені законодавством, такі права та обов'язки можуть встановлюватися цими суб'єктами на договірних засадах.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011 (далі - Інструкція № 233).

Підпунктами 5.1 - 5.5 пункту 5 Інструкції № 233визначено, що платник податків: 5.1 отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; 5.2 отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 5.3 ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); 5.4 надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; 5.5 після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Згідно із підпунктами 6.1 - 6.5 пункту 6 цієї ж Інструкції орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: 6.1 видає два примірники договору; 6.2 записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 6.3 приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; 6.4 звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; 6.5 після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Додатком 1 до Інструкції № 233 затверджений текст примірного договору про визнання електронних документів, умовами якого передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання, діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів, а орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Листом від 04.11.2015 № 23484/6/99-99-10-03-02-15 ДФС роз'яснило, що відповідно до статті 181 Господарського кодексу України(далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо закономне встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення такого виду договорів. Отже, органи доходів і зборів України можуть укладати договори, що визначають їх взаємовідносини у сфері електронного документообігу, зокрема, визнання електронного цифрового підпису платників податків або посадових осіб платників податків, лише за умови використання ними посилених сертифікатів відкритих ключів. Про отримання договору про визнання електронних документів (далі - договір) органом доходів і зборів платнику податків як підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП органом доходів і зборів. Після підписання Договору органом доходів і зборів платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП органом доходів і зборів. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів доходів і зборів.

Як вбачається із матеріалів справи, укладений 17.06.2015 між Луцькою ОДПІ та ПП «Ісіс Плюс» договір про визнання електронних документів було автоматично розірвано через прострочення сертифіката відкритого ключа керівника ПП «Ісіс Плюс» Черноти Л.В., у зв'язку із чим Центральним порталом прийому звітності ДФС платнику була надіслана квитанція № 1 від 30.06.2016 у відповідь на надісланий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів.

Крім того, у зв'язку із надісланням 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді нового договору про визнання електронних документів, якому присвоєно реєстраційний номер , у відповідача виник також обов'язок розглянути вказаний договір у встановленому порядку.

Відповідно до підпунктів 6.1 - 6.5 пункту 6 Інструкції № 233 орган ДФС зобов'язаний або укласти договір про визнання електронних документів або повернути його платнику податків.

Згідно із пунктом 1 Інструкції № 233 квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Отже, доказом підписання (укладення) чи не укладення договору про визнання електронних документів є друга квитанція про його приймання (неприймання), надіслана платнику податків.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відносно поданого 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді нового договору про визнання електронних документів (реєстраційний номер ) лише 06.10.2016 ПП «Ісіс Плюс» було надіслано квитанцію № 2, у якій щодо цього договору вказано про те, що документ не прийнято (тобто, договір не підписано) у зв'язку із тим, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що поданий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів (реєстраційний номер ) було розглянуто відповідачем з порушенням встановленого порядку та строків.

Висновком службового розслідування від 04.09.2016, проведеного стосовно головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП та надання адміністративних послуг ОСОБА_4 по факту її можливих неправомірних дій щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016, в діях вказаного інспектора встановлено наявність дисциплінарного проступку, та наказом Луцької ОДПІ від 06.10.2016 № 287-о інспектору оголошено догану.

Такми чином, як наслідок, орган державної влади несе відповідальність за дії його посадових осіб, тому доводи апелянта про те, що Луцька ОДПІ діяла в межах наданих повноважень, а неналежний розгляд зазначеного вище договору мав місце через особисту помилку інспектора ОСОБА_4

Крім цього, новий договір про визнання електронних документів був надісланий ПП «Ісіс Плюс» 30.06.2016, після чого, не отримавши у встановленому порядку другу квитанцію про його приймання чи неприймання, платник неодноразово звертався до Луцької ОДПІ та органів ДФС вищого рівня з відповідними скаргами та заявами, направляв договори про визнання електронних документів, тому Луцька ОДПІ не була позбавлена можливості належно відреагувати та своєчасно усунути порушення законодавства при розгляді вказаного договору.

Нормами Інструкції № 233 не визначено строку, протягом якого орган ДФС повинен підписати (укласти) чи повернути платнику надісланий ним договір про визнання електронних документів.

Проте, судом першої інстанції вірно зазначено, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 181 ГК України щодо загального порядку укладення господарських договорів.

Так, згідно із частинами другою - четвертою статті 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Отже, орган ДФС повинен у двадцятиденний строк після одержання договору про визнання електронних документів підписати (укласти) його або повернути його платнику із наданням причин відмови в укладенні договору.

Разом з тим, отримавши 30.06.2016 від ПП «Ісіс Плюс» новий договір про визнання електронних документів, Луцька ОДПІ надіслала платнику податків квитанцію № 2 про його неприйняття лише 06.10.2016, чим порушила двадцятиденний строк для розгляду договору.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поданий 30.06.2016 ПП «Ісіс Плюс» в електронному вигляді новий договір про визнання електронних документів (реєстраційний номер ) було розглянуто відповідачем з порушенням встановленого порядку та строків, чим були порушені права платника податків, який був позбавлений можливості подавати податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно направивши 06.10.2016 другу квитанцію про неприйняття договору про визнання електронних документів (реєстраційний номер ), відповідач фактично припинив порушення щодо порядку та строків розгляду вказаного договору, а направивши квитанцію № 2 від 18.10.2016, відповідач усунув порушення прав позивача на укладення договору про визнання електронних документів.

Також судом першої інстанції вірно вказано, що у відповідача були відсутні правові підстави для не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів у зв'язку із надходженням від оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області довідки від 06.07.2016 № 83 про не встановлення місцезнаходження платника податків, оскільки ПП «Ісіс Плюс» зареєстровано за місцезнаходженням: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, будинок 9Б, корпус 1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.06.2016 № , а адреса місцезнаходження позивача підтверджується також договором оренди офісних приміщень від 07.08.2015 № 07/08/03-ОП, актом приймання-передачі офісного приміщення від 07.08.2015, договором оренди виробничих приміщень від 07.08.2015 № 07/08-15 ОВП, актом приймання-передачі виробничих приміщень від 07.08.2016.

Крім того, надіслані після 30.06.2016 інші договори про визнання електронних документів, за якими платник одержував квитанції № 1 від 06.07.2016, 08.07.2016, 13.07.2016, 18.07.2016, 25.07.2016, 27.07.2016, 07.09.2016 із відміткою «документ не прийнято, розглядуваний договір присутній від 30.06.2016 № 2», по суті відповідачем не розглядалися із причин поданого 30.06.2016 договору, по якому не було надіслано другу квитанцію, тому саме діями відповідача щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 (реєстраційний номер ) були порушені права позивача.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшв вірного висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправними дій Луцької ОДПІ щодо не укладення з ПП «Ісіс Плюс» договору про визнання електронних документів від 30.06.2016 (реєстраційний номер ).

Що стосується доводів апелянта про те, що фактично незаконні дії припинені шляхом укладеня договору про визнання електронних документів, то припинення протиправних дій не свідчить про те, що такі дії перестали бути протиправними.

Посилання апелята на ту обставину, що позивач не реєстрував податкових накладних, тому немає підстав визнавити дії відповідача протиправними, є необгрунтованими, оскільки спростовуються поясненнями представників позивача, які пояснили, що при спробі зареєструвати одну податкову накладну і зрозумівши, що таке неможливо, не було підстав здійснювати подальші спроби по інших податкових накладних. Крім того, апелянт вказує на те, що остаточною вимогою позивача було визнання протиправними дій відповідача щодо не укладення договору про визнання електронних документів в період з 30.06.2016 р. по 16.10.2016р., натомість суд визнав протиправними дії відповідача щодо не укладення договору про визнання електронних докуменів.

Апеляційний суд вважає в цій частині вірним висновок суду першої інстанції про те, що нормами Інструкції № 233 не визначено строку, протягом якого орган ДФС повинен підписати (укласти) чи повернути платнику надісланий ним договір про визнання електронних документів.

Щодо посилання відповідача у апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України, то висловлена у ній правова позиція не є аналогічною даній справі, оскільки не стосується правовідносин із суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у адміністративній справі №803/1386/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний ткст ухвали складено 13.02.2017 р.