Справа № 822/2583/16
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2583/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року 15:30м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретаріГнидюк І.А.
за участі:представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця ВП №49185395 від 23 листопада 2015 року; ВП №49185395 від 09 грудня 2016 року та ВП №53098747 від 09 грудня 2016 року , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №49185395, винесену 23 листопада 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області) І.А. Пещанюком, в частині стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 550188,62 грн.;

постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №49185395, винесену 09 грудня 2016 року начальником ВРВР УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області І.А. Пещанюком, в частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року;

постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53098747, винесену 09 грудня 2016 року начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області І.А. Пещанюком, якою відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 550188,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2014 року, прийнятому у справі №2218/18642/2012, та виданому на його виконання виконавчому листі, визначено спосіб звернення стягнення на майно, яке було передано позивачем в заставу задля забезпечення виконання приватним підприємством "Авіст" зобов'язань за договором кредиту з визначенням способу продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Цією ж постановою позивача як боржника, зобов'язано, добровільно виконати вказаний виконавчий документ у строк до 09 листопада 2015 року. Вказує на те, що в зв'язку із визначенням способу звернення на предмет застави не мав можливості добровільно виконати виконавчий лист по справі №2218/18642/2012, відтак таке невиконання відбулось з незалежних від нього причин, а тому винесення оскаржуваної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №49185395 від 23 листопада 2015 року не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Вказує, що відповідно до вимог вищезгаданого закону у державного виконавця відсутні повноваження щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору з боржника в зв'язку із поверненням виконавчого документа стягувачу з причин відмови останнього залишити за собою майно боржника, яке нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві. На підтвердження позиції позивача просив суд долучити до матеріалів справи копії рішень адміністративних судів та Верховного Суду України у аналогічних спірних праовідносинах відносинах.

Представник відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. На момент судового розгляду жодних клопотань чи заперечень від відповідача на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області від 02 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2218/18642/12, виданого 26 березня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом, згідно з яким, в рахунок погашення заборгованості в сумі 5501886,24 грн., за договором кредиту №644-07/01 від 02 липня 2007 року та договорів про внесення змін до нього, звернено стягнення на заставне майно за договором застави №647-07/04 від 27 липня 2007 року, а саме: машину друкарську Romayor 314, сер. НОМЕР_4, 1988 року випуску; друкарську машину ROTAPRINT R35-К, 1983 року випуску; згідно договору застави №849-07/04 від 02 листопада 2007 року: прес друкарсько-позолотний БПП75,1991 року випуску, серійний НОМЕР_1, інвентарний НОМЕР_2; клеїльну машину "Jagenberg Simр1ех 875", 1972 року випуску, заводський № 10.41345, інвентарний НОМЕР_2; клеїльну машину Еsсоmаt, 1986 року випуску, серійний НОМЕР_3, інвентарний НОМЕР_5, що належать на праві власності ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з визначенням способу продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та запропоновано боржнику виконати його в добровільному порядку в строк до 09 листопада 2015 року.

В зв'язку із невиконанням в добровільному порядку вказаного вище виконавчого листа, постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області ВП №49185395 від 23 листопада 2015 року постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 550188,62 грн.

Однак, суд також встановив, що 30 червня 2016 року, на замовлення ВПВР УДВС ГУЮ у Хмельницькій області товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Подільська незалежна оцінка" проведено визначення ринкової вартості вищевказаного майна ОСОБА_3 для реалізації згідно Закону України "Про виконавче провадження". Згідно висновку вказаної оцінки, ринкова вартість об'єктів оцінки становить 712940,00 грн.

ВПВР УДВС ГТУЮ 18 липня 2016 року отримано листи стягувача та боржника у виконавчому провадженні ВП №49185395 про згоду з вартістю майна, визначену оцінювачем.

У зв'язку з тим, що 21 жовтня 2016 року повторні електронні торги з реалізації майна боржника не відбулись, стягувачу запропоновано залишити за собою нереалізоване майно.

Однак, оскільки станом на 09 грудня 2016 року жодного повідомлення від стягувача стосовно залишити нереалізоване на торгах майно не надійшло, постановою начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ВП №49185395 від 09 грудня 2016 року, на підставі п.3 ч1 ст.37, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення даної постанови), виконавчий лист №2218/18642/12, виданий 26 березня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом, повернено стягувачу та постановлено виділити в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року.

Того ж дня, 09 грудня 2016 року постановою начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ВП №53098747 відкрито виконавче провадження з виконання постанови б/н від 23 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 550188,62 грн.

Вказані вище рішення отримані позивачем 21 грудня 2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №49185395, що підтверджується відповідними відмітками та підписом позивача на заяві від 20 грудня 2016 року.

Надаючи оцінку оскаржуваним постановам державного виконавця, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У відповідності до висновків, що викладені у п.6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (з наступними змінами та доповненнями) вказується, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Згідно цього ж пункту зазначеної постанови виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Необхідно зазначити, що такий висновок Вищого адміністративного суду України повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постановах: від 06 липня 2015 року, що ухвалена у справі №6-78цс15; від 15 листопада 2016 року, що ухвалена у справі №2а-2171/11/1370 в яких, зокрема, зазначається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника.

Суд також звертає увагу сторін на те, що згідно ч.5 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.20 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Згідно ст.21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором.

При цьому, у рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2014 року, прийнятому у справі №2218/18642/2012 та виданому на його виконання виконавчому листі, визначено спосіб звернення стягнення на майно, яке було передано позивачем в заставу задля забезпечення виконання приватним підприємством "Авіст" зобов'язань за договором кредиту №644-07/01 від 02 липня 2007 року та договорів про внесення змін до нього, шляхом його продажу, організованого органами ДВС, що, в свою чергу, робить неможливим добровільне виконання такого рішення ОСОБА_3, як боржником.

Крім того, відповідно до постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року сума виконавчого збору, яка має бути стягнута з позивача становить 550188,62 грн., з чим суд не може погодитись з огляду на наступне.

Згідно ст.24 Закону України "Про заставу" у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що відповідальність заставодавця обмежено законодавцем вартістю майна, яке передано в заставу. При цьому необхідно відзначити, що у відповідності до висновку ТОВ "Подільська незалежна оцінка" ринкова вартість об'єктів оцінки - майна, що передане в заставу становить 712940,00 грн.

В той же час, відповідно до постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року сума виконавчого збору, яка підлягає стягненню з позивача складає 550188,62 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при винесенні зазначеної постанови державний виконавець визначив суму виконавчого збору, на підставі заборгованості боржника за основним зобов'язанням, - приватного підприємства "Авіст", яка виникла із договору кредиту №644-07/01 від 02 липня 2007 року і склала 5501886,24 грн. Однак, державним виконавцем не враховано ту обставину, що у позивача, як у майнового поручителя, зобов'язання по погашенню всієї суми заборгованості відсутні, оскільки згідно ст.24 Закону України "Про заставу" його майнова відповідальність обмежується вартістю майна переданого в заставу для забезпечення повернення заборгованості по кредитному договору №644-07/01 від 02 липня 2007 року.

Відтак, аналіз змісту наведених вище обставин та норм чинного законодавства України, що регулює спірні відносини вказує на підстави для висновку, що реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, а заставодавець несе відповідальність перед заставодержателем в межах вартості майна, переданого в заставу.

Вказаний висновок ґрунтується також на правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній у справах, предметом дослідження в яких були подібні правовідносини, аналогічні тим, що розглядаються в межах даної справи, а саме: ухвалі від 13 листопада 2014 року у справі №826/26/14 та постанові від 09 квітня 2015 року у справі №816/6514/13-а.

Враховуючи зазначене, а також те, що виконавчий збір як санкція відповідальності не може бути застосована до особи, яка самостійно не могла виконати вимогу державного виконавця про добровільне виконання рішення суду в строк встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження , суд дійшов висновку, що постанова ВП №49185395 від 23 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 550188,62 грн., є протиправною, а тому її необхідно скасувати.

Стосовно позовних вимог про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №49185395, від 09 грудня 2016 року, в частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53098747 від 09 грудня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3, виконавчого збору у розмірі 550188,62 грн., суд звертає увагу сторін на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" ( в чинній редакції) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, яким згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" є постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" діяльність органів державної виконавчої служби здійснюється з дотриманням принципу законності.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, - виконавчий документ повертається стягувачу.

За ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу змісту вищевказаних норм чинного Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що у державного виконавця відсутні повноваження щодо виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року, в зв'язку з чим постанови: ВП №49185395 від 09 грудня 2016 року, в частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року та ВП №53098747 від 09 грудня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3, виконавчого збору у розмірі 550188 ,62 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, в зв'язку тим, що відповідачем не доведено, а судом не здобуто доказів правомірності винесення оскаржуваних постанов державного виконавця, тому суд вважає,що позовні вимоги ОСОБА_3, необхідно задовольнити в повному обсязі.

За ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду позивач сплатив судовий збір на загальну суму 6604,29 грн., що підтверджується квитанціями №112 від 23 грудня 2016 року та №45 від 05 січня 2017 року. Вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в особі управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №49185395, винесену 23 листопада 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області І.А. Пещанюком, про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 550188 (п'ятсот п'ятдесят тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 62 коп.

Визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №49185395, винесену 09 грудня 2016 року начальником відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області І.А. Пещанюком, в частині виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23 листопада 2015 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53098747, винесену 09 грудня 2016 року начальником відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області І.А. Пещанюком, якою відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3, виконавчого збору у розмірі 550188 (п'ятсот п'ятдесят тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 62 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер , судовий збір в сумі 6604 (шість тисяч шістсот чотири) грн. 29 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в особі управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13 лютого 2017 року 15:25.

Суддя/підпис/О.П. Шевчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук