Справа № 173/2014/16-а
Суддя: Шевченко О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №173/2014/16-а
Провадження №2-а/173/6/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

07 лютого 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання - Демяненко С.І.,

за участю:

представника відповідача - Туцької А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Верхньодніпровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову посилається на те, що до листопада 1999 року він мешкав у м.Вільногріськ та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1. В подальшому він виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю та у зв'язку з чим виплату пенсії йому було припинено. 10 жовтня 2016 року позивач звернувся до Верхньодніпровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 в розмірах відповідно до чинного законодавства. Відповідачем виплату пенсії не було поновлено у зв'язку з тим, що договір між Україною та Ізраїлем щодо пенсійного забезпечення не зареєстровано. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та просив суд зобов'язати Верхньодніпровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з 7 жовтня 2009 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним законодавством України.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що під час перебування пенсіонера за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, проте такого договору між Україною та Ізраілем не зареєстровано. Також представник відповідача зауважила, що перед виїздом за кордон на постійне місце проживання позивачу було виплачено пенсію за 6 місяців та припинено виплату за його заявою.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, 1941 року народження, є громадянином України та постійно проживає в Ізраілі з 1999 року, що підтверджується його паспортом (а.с.12) та листом Департаменту з питань громадянства Адміністрації Президента України від 19 січня 2017 року (а.с.39).

До листопада 1999 року ОСОБА_2 перебував на обліку у Верхньодніпровському управлінні ПФУ та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, що підтверджується відповідним рішенням про призначення пенсії від 21 жовтня 1999 року (а.с.26), протоколом засідання комісії про призначення пенсії від 28 квітня 1992 року (а.с.27). З 18 листопада 1999 року виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено у зв'язку з виїздом його на постійне місце проживання до Ізраілю.

10 жовтня 2016 року ОСОБА_2 через представника подав заяву про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 (а.с.5).

Листом Верхньодніпровського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у поновлені виплати пенсії (а.с.6).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Також ст. 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Позивач у своїй позовній заяві просить поновити йому виплату пенсії, оскільки він, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 положення другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Тому вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для поновлення позивачу виплати раніше призначеної пенсії.

Окрім того Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пічкур проти України» визнав порушенням ст.14 Конвенції про захист прав і основоположних свобод те, що право на отримання пенсії стало залежним від місця проживання заявника.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України щодо неконституційності другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 12 та 19 травня 2015 року у справах № 21-180а15 та 21-168а15 відповідно та від 6 жовтня 2015 року у справі № 21-2427а15.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_2, оскільки таке рішення не відповідає Конституції України, чинному законодавству України та правовим висновком Верховного Суду України, які є обов'язковими для застосування та є необґрунтованим.

Позовні вимоги ОСОБА_2 суд вважає законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір (а.с.1) з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 167 , 244-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Верхньодніпровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Верхньодніпровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 7 жовтня 2009 року та провести її перерахунок з урахуванням всіх доплат, надбавок та підвищень у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення

строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2017 року.

Суддя О.Ю. Шевченко