Справа № 742/327/17
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/17/17
Єдиний унікальний № 742/327/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов»язання провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з адміністративним позовом до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов»язання провести перерахунок пенсії. Мотивує свої вимоги тим, що з 18 липня 2003 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від заробітної плати. Останній раз перерахунок її пенсії було проведено з 01.02.2008 року у зв»язку із прийняттям Постанови КМУ від 06.02.2008 №34 «Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України» з урахуванням ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено заробітну плату працюючим державним службовцям з 01.12.2015 р., з врахуванням, що на момент призначення пенсії вона працювала на посаді спеціаліста 1 категорії Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради.

26 січня 2017 року вона звернулась до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою провести їй перерахунок пенсії із збереженням відсотків встановлених відповідно до стажу державної служби при первинному призначенні пенсії та надала довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, а також службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті з яких їм призначено (перераховано) пенсію.

Листом від 30 січня 2017 року №11/10/П-3 відповідач відмовив їй в проведенні такого перерахунку. Оскільки вказану відмову позивачка вважає протиправною, та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, вона звернулась з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Представник відповідача надав суду письмове заперечення на позовну заяву в якій не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити позивачці у задоволенні позову повністю.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття судового рішення виходячи з наступного:

З 18 липня 2003 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Розрахунок її пенсії проведений, на підставі поданих довідок про складові заробітної плати з останнього місця роботи, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з урахуванням стажу роботи 35 років 05 місяців 27 днів, в тому числі на посаді особи місцевого самоврядування - 20 років 08 місяців 04 дні, та заробітної плати 1668, 88 грн.(а.с.9)

26 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про проведення перерахунку її пенсії з урахуванням заробітної плати за посадою спеціаліста І категорії відділу соціальних допомог згідно довідки від 05 січня 2017 року № 04-30/732 виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради.

Відповідно довідки від 05 січня 2017 року № 04-30/732 виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради, заробітна плата за посадою спеціаліста І категорії відділу соціальних допомог складається: з посадового окладу 1723 грн., надбавки за ранг (10 ранг) - 80 грн., надбавка за вислугу років (30%) -540 грн. 90 коп. надбавки за високі досягнення у праці або за використання особливо важливої роботи (30%) - 703,17, премії (25%) - 430, 75 грн., премія (1/12 від середнього розміру цієї премії) -35,90 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування. Сума заробітної плати на яку нараховуються страхові внески на загальообов»язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування становить 3477,82 грн.(а.с.13)

Листом Прилуцького об»єднаного управління пенсійного фонду України від 30.01.2017 року №11/10/П-3 було відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку її пенсії, в зв»язку втратою чинності норм, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців(а.с.9-10)

Відповідно довідки №02-20/4218 від 16.12.2016 р. виданої виконавчим комітетом Прилуцької міської ради, ОСОБА_1 працювала у Прилуцькій міській раді з 12.01.1984 року по 16.10.2000 рік.(а.с.7)

Згідно довідки №03-33/10178 від 15.12.2016 року, ОСОБА_1 з 17 жовтня 2000 року призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу субсидій управління праці та соціального захисту населення та звільнена з посади 18 липня 2003 року у зв»язку з досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування(а.с.8)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент виходу позивача на пенсію), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною до 01 січня 2015 року передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

До 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців врегульовувалося вищезазначеними нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII втратив чинність, в тому числі, втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, яка набрала чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Системний аналіз ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року вказує, що з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292, відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу», встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям.

Водночас, зазначена постанова Кабінету Міністрів України, також, не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця, у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України, на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради від 25.01.2017 року №04-30/732, не мало правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року у справі № 484/1671/16-а.

Разом з тим, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

При цьому, суд керується положеннями вказаного вище Закону, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви №29458/04 та №29465/04), де Суд вказав: «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (п.23 рішення).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що Закон №76-VIII, яким скасовано право на перерахунок пенсій, є чинним, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року та рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" та в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 року, звуження прав та соціальних гарантій не відбулося.

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Законів України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Таким чином, пенсійний орган діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

У зв»язку з цим суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 6, 8,9,17-18, 69, 104-106, 158-163, 183-2, 186 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов»язання провести перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Коваленко А.В.