Справа № 803/3741/15
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Київ К/800/24956/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий); Горбатюка С.А., Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою Волинської митниці ДФС на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 205000011/2015/000063/2 від 17.08.2015 та картки відмови у митному оформленні № 205070001/2015/00075 від 17.08.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митним органом протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження ним митної вартості товарів (персики свіжі, нектарини свіжі, ківі свіжі), що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року, залишеною без зміну хвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №205000011/2015/000063/2 від 17.08.2015 та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №205070001/2015/00075 від 17.08.2015.

У касаційній скарзі Волинська митниця ДФС, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 01.07.2015 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (покупець) та компанією «BURY Trade Sp.z o.o.» (Польща) (продавець) укладено контракт № 1, за умовами якого продавець продає, а покупець закупляє продукти харчування в асортименті згідно переліку у додатку № 1, у кількості і за цінами, які вказані у фактурах, що окремо додаються до кожної партії товару і є невід'ємною частиною цього контракту. Розділом 3 та 4 даного контракту визначено, що продавець продає товар згідно з умовами EXW Польща для постачання автомобільним транспортом на митну територію України (чи згідно з іншими умовами, додатково обумовленими у фактурі чи додатках до цього контракту), що підтверджується відповідним документами. Оплата проводиться з рахунку Покупця на умовах банківського переказу після отримання товару Покупцем.

17.08.2015 для митного оформлення товару позивачем в електронному вигляді подано відповідачу митну декларацію № 205070001/2015/011833 для митного оформлення товарів: «персики свіжі» - 8390 кг. (торговельна марка - TORRE MOLINS, FRUTAS SALUD, KROSA), «нектарини свіжі» - 8160 кг. (торговельна марка - FRUTAS SALUD), «ківі свіжі» - 1200 кг. (торговельна марка - EXSA) разом з наступними документами: контрактом від 01.07.2015 №1, фактурою експортною від 14.08.2015 №FX/00502/2015/MG, міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) від 16.08.2015 № 059860, сертифікатом походження товару від 14.08.2015 №PL/MF/AL0000695, сертифікатом відповідності стандартам ЄС для свіжих овочів і фруктів від 14.08.2015 № КО.8231.3.469.2015.10, копією митної декларації країни відправлення від 16.08.2015 №15PL302010Е000030 та іншими документами, зазначененими в графі 44 вантажно-митної декларації.

Відповідно до графи 43 електронної митної декларації товар задекларовано за ціною контракту відповідно до вищезазначених документів, тобто за 1 методом.

У зв'язку з виникненням у митного органу сумніву стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей позивачу запропоновано надати додаткові документи: розрахунок транспортних витрат; прайс-лист від виробника товару; фактури на закупівлю товару у виробника; виписки з бухгалтерської документації; висновків про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На виконання вказаної вимоги, позивачем додатково надано експертний висновок № В-599 від 17.08.2015; платіжне доручення в іноземній валюті № 26 від 05.08.2015; виписку з банку від 05.08.2015, прас-лист від 14.08.2015, акт №ОУ-0000137 здачі-прийняття робіт від 28.07.2015, рахунок №СФ-0000137 від 28.07.2015, податкову накладну попередніх перевезень № 16 від 28.07.2015, платіжний документ №405 від 06.08.2015, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг.

17.08.2015 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №205000011/2015/000063/2 із використанням резервного методу згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу, зазначивши у графі 33 вказаного рішення, що митна вартість товарів не може бути визнана за ціною договору, у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності та неточності, а саме: відповідно до заявки-договору на автоперевезення від 14.08.2015 та довідки від 17.08.2015 податкове навантаження до кордону становить 34,65 грн./км, а після перетину кордону - 66,67 грн./км. Крім того, у митниці наявна інформація, що вартість оцінюваних товарів в країні експорту знаходиться на вищому рівні, ніж заявлена декларантом. Запропоновано позивачу надати додаткові документи: розрахунок транспортних витрат, висновки про вартісні та якісні характеристики товару; фактуру на закупівлю товару у виробника; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; прайс-лист виробника товару.

Цього ж дня відповідачем відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070001/2015/00075 з підстав невідповідності заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу України.

17.08.2015 з метою пропуску товару через митний кордон позивач подав нову митну декларацію №205070001/2015/011977. Митне оформлення проведено за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в митного органу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем до митного органу надані усі необхідні документи на підтвердження заявленої вартості товару за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з вказаним висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 Митного кодексу України (далі - МК) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 МК.

За змістом частин 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3, 5 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судами встановлено, що митним органом від декларанта вимагалось надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару в зв'язку з виникненням сумніву стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей.

Між тим, судами зазначено про ненадання митним органом доказів на підтвердження, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а тому витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Волинської митниці ДФС - відхилити, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді