Справа № 328/4418/16-а
Суддя: Гавілей М. М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№328/4418/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Гавілей М.М.,

при секретарі: Корольковій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП серії АР № 042862 від 20.10.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.10.2016 року, близько 15 години, він дійсно знаходився в м. Запоріжжі на проспекті Соборному, де інший водій, який керував автомобілем НОМЕР_1, зупинив його та вийшов з машини. Він сівши на водійське місце автомобілю, намагався перемістити його в інше місце, де він мав знаходитися на законних підставах. В цей час до нього звернувся працівник поліції, який сказав, що автомобіль зупинено не правомірно, перевірив його водійське посвідчення, постанову на місці не складав. Про те, що поліцейський буде складати постанову про накладання адміністративного стягнення, йому не було повідомлено, копію постанови інспектором патрульної поліції йому не було вручено, в постанові відсутній його підпис та запис про відмову від підпису. Інспектор патрульної поліції не вжив заходів до опитування свідків, не збирав інші докази. В постанові не вказано, чи здійснювалася відео фіксація, яким технічним засобом. Обґрунтування вини сформовано лише на даних візуального сприйняття, без застосування будь-яких інших доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини, складу правопорушення. Крім того, до прийняття оскаржуваної постанови йому не були розяснені права та обовязки.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволені позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2016 року разом з батьком ОСОБА_1 знаходилися в м. Запоріжжя. Належним батькові автомобілем Mersedes- НОМЕР_2 він керував, батько сидів поруч. Проїжджаючи по проспекту Соборний в районі ринку Анголенко, він зупинив автомобіль та вийшов у справах. Коли повернувся через 5 хв., батько переїхав в інше дозволене місце для зупинки автомобіля та спілкувався з працівником поліції, постанови та інших документів працівник поліції не складав, які були дорожні знаки та дорожня розмітка на місці зупинки не памятає.

Суд, заслухавши показання свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.10.2016 року серії АР № 042862 винесену інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 20.10.2016 року, о 14 годині 50 хвилин в м. Запоріжжя, проспект Соборний, 42, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, здійснив рух та зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 та дорожньою розміткою 1.2, чим порушив вимоги правил 17.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 17.1 ОСОБА_4 дорожнього руху України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобовязаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 17.1 ОСОБА_4 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з позовної заяви позивач не здійснював рух та зупинку транспортного засобу на смузі для марштрутних транспортних засобів, а отже, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення. З показань допитаного в судовому засіданні свідка слідує, що саме він, а не позивач, керував автомобілем НОМЕР_2 20.10.2016 року в м. Запоріжжя по проспекту Соборному.

Разом з тим, відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України наявність порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, в судове засідання відповідач не зявився, заперечень на позовну заяву не надав, докази, які витребувані судом та на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надано не було.

Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідач, в порушення вимог ст. 279 КУпАП, ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, не розяснив позивачу, яка справа підлягає розгляду, не розяснив права та обовязки йому, не дослідив докази, не допитав свідка, не зясував наявність помякшуючих і обтяжуючих обставин.

Відповідач, в порушення ст. 258 КУпАП не вручив позивачу копію постанови про накладення адміністративного стягнення, в постанові відсутній підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови.

За правилами ст. 2 КАС України рішення субєкта владних повноважень має бути прийняте на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За вищеназваних обставин та досліджених в судовому засіданні доказів адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ч.3 ст. 122, 247, 251, 258, 279, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 17 19, 11, 70, 71, 76, 79, 159 163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя ОСОБА_2 серії АР № 042862 від 20.10.2016 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: