Справа № 826/18367/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2017 року № 826/18367/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКООПГАРАНТ» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКООПГАРАНТ» (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування акту про результати проведеної камеральної перевірки з питання своєчасності сплати податків від 29 липня 2016 року №190/26-55-12-05 (далі - акт перевірки);

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 липня 2016 року №5 (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані акт та рішення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки складені відповідачем із порушенням норм чинного законодавства.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/18367/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона відповідача повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надійшла. При цьому, до суду через канцелярію від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати позивачем податків до бюджету, за результатами якої, 29 липня 2016 року складено оскаржуваний акт перевірки, згідно з висновками якого, позивач порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток, протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що позивачем порушено граничний термін сплати грошового зобов'язання, визначеного самостійно у податковій декларації з податку на доходи (прибуток) страховика № від 28 лютого 2014 року. Так, граничний термін сплати - 11 березня 2014 року. Дати сплати:

- 27 листопада 2014 року (платіжне доручення №). Кількість днів затримки сплати - 261. Відсотковий розмір штрафної санкції - 20. Заборгованість по узгодженому податковому зобов'язанню - 930,00 грн.. Сума штрафу - 186,00 грн.;

- 27 листопада 2014 року (платіжне доручення №231). Кількість днів затримки сплати - 261. Відсотковий розмір штрафної санкції - 20. Заборгованість по узгодженому податковому зобов'язанню - 170,00 грн. Сума штрафу - 34,00 грн.;

- 01 вересня 2015 року (документ уточнюючої звітності №3987/26-55-15-02). Кількість днів затримки - 174. Відсотковий розмір штрафної санкції - 20. Заборгованість по узгодженому податковому зобов'язанню - 413548,25 грн. Сума штрафу - 82709,65 грн.

Акт перевірки позивачем оскаржено в адміністративному (досудовому) порядку шляхом подання до відповідача заперечень, які залишено без розгляду.

На підставі акту перевірки, 29 липня 2016 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 82929,65 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, зазначене рішення залишено без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з нижчевикладеного.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 31.1 ст. 31, п. 36.3, п. 36.5 ст. 36, п. 38.1 ст. 38 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Платник податків зобов'язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49, п. 54.1 ст. 54, п. 57.1 ст. 57 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що шляхом проведення камеральної перевірки відповідачем перевірялося питання своєчасності сплати податку на прибуток підприємства - позивача за 2013 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2014 року позивачем подано до відповідача податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 рік №. У рядку 15 «податкове зобов'язання за звітний (податковий) період» вказаної декларації зазначено суму у розмірі 540057,00 грн.

Суд зазначає, що податкове зобов'язання з податку на прибуток, визначене платником у податковій декларації за 2013 рік, підлягало сплаті не пізніше 11 березня 2014 року.

Представником відповідача у письмових запереченнях проти позову зазначено, що 11 березня 2014 року проведено нарахування самостійно визначеного податкового зобов'язання за звітний (податковий) період у розмірі 540057,00 грн. 11 березня 2014 року позивачем сплачено кошти у розмірі 7433,60 грн. (платіжне доручення №166), у розмірі 47817,00 грн. (платіжне доручення №44), у розмірі 65508,13 грн. (платіжне доручення №5035). 27 листопада 2014 року сплачено 930,00 грн. (платіжне доручення №9) та 170,00 грн. (платіжне доручення №231).

Викладена у письмових запереченнях інформація представником позивача не спростована.

В подальшому, а саме 24 грудня 2014 року позивачем до відповідача подано уточнюючу податкову декларацію з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 рік №, у рядку 13 «податкове зобов'язання за звітний (податковий) період» якої зазначено суму у розмірі 116477,00 грн. Згідно з рядком 12, податкове зобов'язання, визначене у декларації №, зменшено на суму у розмірі 423580,00 грн., за рахунок якої погашено борг по податковій декларації №.

Тобто, як вбачається з викладеного, у результаті подання позивачем уточнюючої податкової декларації за 2013 рік, податковий борг, який обліковувався за позивачем у зв'язку із несвоєчасною сплатою ним самостійно визначеного та узгодженого грошового зобов'язання, погашено.

Разом з тим, наявний факт несвоєчасної сплати позивачем узгодженого податкового зобов'язання, оскільки на час, коли позивачем повинно було бути сплачено самостійно визначене ним грошове зобов'язання, його сплати у повному обсязі не відбулося. Отже, погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток, яке виникло на підставі податкової декларації, здійснено із порушенням терміну сплати, встановленого законодавством.

Таким чином, підсумовуючи викладене, а також зважаючи на допущення позивачем порушення норм податкового законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про визнання протиправним та скасування акту перевірки, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-237а13 зазначено, що дії, пов'язані з включенням до акту висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Висновки, викладені в акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків.

Акт є носієм доказової бази про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, у тому числі й дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Висновки акту та сам акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому не пов'язані для платника із настанням будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права, обов'язки та законні інтереси.

Тобто, як вбачається з викладеного, складання контролюючим органом акту та викладення у ньому певних висновків не породжує для платника, у даному випадку позивача, будь-яких прав та обов'язків, а тому заявлена позивачем вимога щодо визнання протиправним та скасування акту перевірки не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКООПГАРАНТ» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «УКООПГАРАНТ».

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.І. Келеберда