Справа № 802/2294/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 лютого 2017 р. Справа № 802/2294/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

позивача та представника позивачів: ОСОБА_1

представника відповідача: Чугаєнко К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про наданя дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства. Однак, відповідач листами (рішенням) відмовив позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Позивачі не погоджуючись і діями відповідача, звернулись до суду із адміністративним позовом про визнання рішень протиправними; та просять зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання позивачів.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві.

Інші позивачі в судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та на підставі чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

10.10.2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотаннями про надання їм дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства із земель запасу.

Відповідно до матеріалів справи, позивачами разом із клопотанням були надані відповідачу документи, що передбачено чинним законодавством.

Так, зокрема до клопотання було додано копії паспорта, ідентифікаційного коду, викопіювання з кадастрової карти, клопотання про дозвіл на розробку проекту землеустрою від Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

В подальшому, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області листами №№Т-18679/0-5327/6-16, К-18738/0-5330/6-16, К-18747/0-5331/6-16, К-18739/0-5329/6-16, К-18742/0-5328/6-16, Б-18743/0-5326/6-16 від 21.11.2016 року, посилаючись на положення ст. 6 Закону України "Про землеустрій", повідомлено заявників, що місце розташування земельних ділянок зазначених на графічних матеріалах не відповідає схемі землеустрою документації по формуванню території сільської ради, а також не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України гарантується право на землю.

Відповідно до частини 2 статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

При цьому п. "а" частини 3 ст. 22 ЗК України визначає те, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

В статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів. Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Отже, законодавством України передбачена можливість набувати громадянами України у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм визначених ст. 121 ЗК України за рахунок земель сільськогосподарського призначення до яких в тому числі відносяться і несільськогосподарські угіддя.

Статтею 33 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом "в" частини 3 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

В частині 1 статті 121 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

У відповідності до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

З матеріалів справи слідує, що позивачами разом із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було надано необхідні документи, зокрема: копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, викопіювання з кадастрової карти (плану) з відображенням місця розташування земельної ділянки та клопотання сільського голови Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області про надання позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Мотивами оскаржуваних листів (рішень) №№Т-18679/0-5327/6-16, К-18738/0-5330/6-16, К-18747/0-5331/6-16, К-18739/0-5329/6-16, К-18742/0-5328/6-16, Б-18743/0-5326/6-16 від 21.11.2016 року є посилання відповідача на ст. 6 Закону України "Про землеустрій", а також, що місце розташування земельних ділянок зазначених на графічних матеріалах не відповідає схемі землеустрою документації по формуванню території сільської ради, а також не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що законодавцем передбачено лише єдину підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає у невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що згідно ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України, клопотання відповідним органом розглядається у встановлений строк, а саме місячний. При цьому, приймається або вмотивована відмова, або надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Натомість, відповідач, до компетенції якого належить розгляд питання та прийняття рішення щодо надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не надав вмотивовану відмову. За змістом оскаржуваних листів (рішень), не міститься і погодження - дозвіл заявникам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що такі рішення суперечить вимогам ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України, відтак є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивачів від 10.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, то такі підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні: будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію; фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав; закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади.

Втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

В силу положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, з огляду на наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також враховуючи протиправність рішень суб'єкта владних повноважень у не наданні позивачам дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, суд доходить висновку, що позивачами обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі. Права позивачів потребують судового захисту шляхом зобов'язання відповідача розглянути повторно їх клопотання від 10.10.2016.

За приписами статей 71, 86 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

З огляду на те, що позивачі спільно звернулись із адміністративним позовом, а судові витрати понесені кожним окремо, що документально підтверджено, судовий збір підлягає стягненню на користь позивачів окремо.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №Т-18679/0-5327/6-16 від 21.11.2016 року у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути повторно клопотання ОСОБА_1 від 10.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №К-18738/0-5330/6-16 від 21.11.2016 року у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути повторно клопотання ОСОБА_4 від 10.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №К-18747/0-5331/6-16 від 21.11.2016 року у наданні ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути повторно клопотання ОСОБА_5 від 10.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №К-18739/0-5329/6-16 від 21.11.2016 року у наданні ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути повторно клопотання ОСОБА_6 від 10.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №К-18742/0-5328/6-16 від 21.11.2016 року у наданні ОСОБА_7 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути повторно клопотання ОСОБА_7 від 10.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №Б-18743/0-5326/6-16 від 21.11.2016 року у наданні ОСОБА_8 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути повторно клопотання ОСОБА_8 від 10.10.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений судовий збір на користь ОСОБА_4 у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений судовий збір на користь ОСОБА_5 у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений судовий збір на користь ОСОБА_6 у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений судовий збір на користь ОСОБА_7 у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений судовий збір на користь ОСОБА_8 у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: