Справа № 804/15694/15
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2017 рокусправа № 804/15694/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Кругового О.О. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргурозглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. по справі за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС третя особа: Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2015 р. Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративними позовами до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Дніпропетровську Державної податкової служби про визнання податкових повідомлень - рішень недійсними, де, посилаючись на те, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р., після чого складено акт № 34/28-01-50-03341305 від 16.07.2015 р., та 04.08.2015 р. прийнято податкові повідомлення - рішення № форми «Р» № , № (4698/10/28-01-50-01-11) та форми «П» № (№4697/10/28-01-50-01-11).

Оскільки не погоджуються з прийнятими рішеннями, просили визнати податкові повідомлення - рішення від 04.08.2015 р. форми «Р» № , № (4698/10/28-01-50-01-11) та форми «П» № (№4697/10/28-01-50-01-11). - недійсними.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 р. адміністративні справи об'єднані в одне провадження № 804/15694/15.

28.01.2016 р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залучено до участі в справі в якості третьої особи - Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФІС у Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 р., прийняти нове рішення, де задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача просили задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті № 34/28-01-50-03341305 від 16.07.2015 р. планової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р.

За результатами документальної перевірки встановлено порушення:1.пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п. 135.5.2 п. 135.5 ст. 135, п. 138.2 ст. 138, п.п. 138.10.4 п.138.10 ст. 138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, п.п. 153.7 ст. 153 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 6 529 274,46 грн, в тому числі за 2 квартали 2012 р. в сумі 2 386 302,60 грн, за 3 квартал 2012 р. в сумі 1 041 581,46 грн; за 4 квартал 2012 р. в сумі 2 153 692,61 грн; за 2013 рік в сумі 947 697,79 грн;2. п.п. 137.2.2 п. 137.2 ст. 137 ПК України, в результаті чого завищено збитки з податку на прибуток за 2014 р. на 7 938 614,06 грн;3.п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 186.4 ст. 186, п. 198.1 п. 198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198, п.199.4 ст. 199 ПК України, а саме, занижено податок на додатну вартість в сумі 2 184 914,28 грн, в т.ч.:квітень 2012 р. в сумі 7656,65 грн; травень 2012 р. в сумі 2475,70 грн;серпень 2012 р. - 3629,21 грн, липень 2012 р. - 21061,70 грн; серпень 2012 р. - 17 194,83 грн; вересень 2012 р. - 24 508,68 грн; жовтень 2012 р. - 25 665,54 грн; листопад 2012 р. 8333,54 грн; грудень 2012 р. 1428 147,29 грн; січень 2013 р. - 16 680,48 грн; лютий 2013 р. - 23063,29 грн; березень 2013 р. - 12 487,50 грн; квітень 2013 р. - 15 570,73 грн, травень 2013 р. - 20 951,37 грн; червень 2013 р. 12 132,55 грн; липень 2013 р. - 13 968,35 грн; серпень 2013 р. 35 380,84 грн; вересень 2013 р. - 24 508,95 грн; жовтень 2013 р. - 19 391,95 грн; листопад 2013 р. - 21 044,35 грн; грудень 2013 р. 16922,99 грн; січень 2014 р. 15 021,07 грн; лютий 2014 р. 14 385,11 грн, березень 2014 р. - 18 879,90 грн; квітень 2014 р. - 22 347,94 грн; травень 2014 р. - 18 389,19 грн; червень 2014 р. = 29 974,58 грн; липень 2014 р. 48 583,14 грн; серпень 2014 р. - 24 888,09 грн; вересень 2014 р. - 16 264,05 грн; жовтень 2014 р. - 17 703,86 грн; листопад 2014 р. - 64 899,74 грн; грудень 2014 р. - 63 420,70 грн.4.п.164.2 ст. 164, ст.. 171, п. 176.2 ст. 176 р. 1У Податкового кодексу України та з врахуванням вимог п.п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п.п. 168.1.1, п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 736,29 грн, в тому числі у квітня 2012 р. - 14,12 грн, липні 2012 р. - 94,41 грн; у вересні 2012 р. - 29,12 грн; у жовтні 2012 р. - 18,53 грн; у листопаді 2012 р. 21,18 грн; у грудні 2012 р. - 8,82 грн; у січні 2013 р. - 81,18 грн; у березні 2013 р. - 3,83 грн; у квітні 2013 р. - 12,35 грн; у травні 2013 р. - 10,59 грн; у серпні 2013 р. - 12,35 грн; у жовтні 2013 р. - 85,73 грн; у грудні 2013 р. - 22,06 грн; у лютому 2013 р. - 45,88 грн; у березні 2014 р. - 26,47 грн; у квітні 2014 р. - - 273,53 грн; у травні 2014 р. - 38,83 грн; у червні 2014 р. 47,90 грн; у липні 2014 р. - 705,88 грн; у вересні 2014 р. - 70,59 грн, у листопаді 2014 р. - 107,65 грн, у грудні 2014 р. - 5,29 грн.

На підставі акту перевірки 04.08.2015 р відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення:

Форми «Р» № , чим збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 9 730 479,51 грн, в т.ч. за основним платежем 6 486 986,34 грн та за штрафними (фінансовими санкціями) 3 243 493,17 грн;

Форми «Р» № , чим збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 754 247,22 горн, в т.ч. за основним платежем - 502 831,48 грн, та штрафними (фінансовими) санкціями - 251 415,71 грн; Форми «П» № , чим зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 7 434 268,93 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подавав скарги до відповідача на вищевказаний акт перевірки, після чого проведено документальну позапланову перевірку позивача за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р. з питань правомірності відображення сум витрат з податку на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість. За результатом перевірки 28.09.2015 р. складено акт № 105/28-01-50/03341305, де підтверджено встановлені перевіркою обставини та висновки відповідача щодо порушень позивачем податкового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, подаючи декларації з податку на прибуток, суму земельного податку в розмірі 10 632 630,52 грн включив до складу інших витрат.

Також судом встановлено, що рішеннями сесії Дніпропетровської міської ради «Про звільнення підприємств міста від сплати податку на землю» № 5/20 від 25.01.2012 р., № 7/30 від 26.12.2012 р., № 4/45 від 25.12.2013 р., на період 2012 - 2014 роки позивач звільнений від сплати податку на землю в сумі 10 583 083,690 грн.

Крім того, згідно додатків до рішень ради умовами використання коштів в результаті надання такої пільги є покриття збитків, пов'язаних із врегулюванням тарифів.

Статтею 30 ПК України передбачено, що «30.1. Податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті».

Крім того, відповідно ст. 138 ПК України встановлено, що « 138.10.4. інші операційні витрати, що включають, зокрема: суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом),…».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з тим, що оскільки сума наданих пільг по податку на землю в перевіряє мий період не нарахована та не сплачена, позивач не повинен був формувати витрати по податку на землю.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 517 від 11.06.2012 р., №167 від 20.03.2013 р. та №30 від 29.01.2014 р. рішеннями міських робочих груп було визначено заборгованість в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла в зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Також встановлено, що після аналізу розрахунків обсягу заборгованості по різниці в тарифах з урахуванням підтверджуючих документів міські робочі групи затвердили обсяги заборгованості та згідно розрахунків сума заборгованості склала: за 2012 р. - 68 363 430, 79 грн; за 2013 р. - 62 014 522,90 грн та за 6 місяців 2014 р. - 38 513 627, 75 грн.

Заборгованість погашалася за рахунок фактично перерахованих грошових коштів та дотацій місцевого бюджету, отриманих позивачем протягом року.

Крім того, судом встановлено, що внески до статутного фонду КП «Дніпроводоканал» враховані в погашення заборгованості по різниці в тарифах.

Згідно Податкового Кодексу України встановлено, що «135.5. Інші доходи включають:135.5.10. суми дотацій, субсидій, капітальних інвестицій із фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів, отримані платником податку;…

137.2. Доходом у разі отримання коштів цільового фінансування з фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів визнається:

137.2.2. цільове фінансування для компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, та фінансування для надання підтримки підприємству без установлення умов витрачання таких коштів на виконання в майбутньому певних заходів - з моменту його фактичного отримання;…».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності включення отриманих коштів з бюджету на погашення заборгованості з різниці по тарифам на послуги водопостачання та водовідведення до складу доходів.

Також судом встановлено, що в перевіряє мий період на підставі договорів про надання послуг № 496 від 20.10.2011 р.. № 351 та №352 від 01.06.2013 р., № 557 від 09.12.2013 р. ТОВ «КК «Служба стягнення заборгованнсті» надавало послуги КП «Дніпроводоканал» щодо зменшення чи погашення заборгованості боржників позивача.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання вищевказаних договорів, перевіряючим було надано на перевірку акти надання послуг, звіти по виконану роботу і розшифровки до актів виконаних робіт, платіжні доручення.

Однак, як слідує з матеріалів справи, надані позивачем в якості доказів первинні документи, не можуть підтверджувати здійснення господарських операцій, оскільки з актів надання послуг не можливо встановити, хто, саме, надавав послуги, які, саме, надавалися послуги, та їх кількість. Крім того, встановлено, що надані до перевірки первинні документи містять цілий ряд недоліків, а саме, не зазначені дата, місце складання, назви підприємства, посади осіб, підписи.

Відповідно до пункту 138.1 ст. 138 ПК (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 - 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункт 138.2 цієї статті).

Згідно із підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 ПК до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 211-212 КАС України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова