Справа № 804/8320/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

8 лютого 2017 року Справа №804/8320/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання про залишення позовних вимог без розгляду в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Атестаційної комісії №20 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, Атестаційної комісії №20 Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії №20 Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 14.09.2016 року, яким встановлено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року №357 о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача з посади оперуповноваженого Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції, з 20 грудня 2016 року;

- поновити позивача на посаді оперуповноваженого Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції, з 20 грудня 2016 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 року із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 335,83 грн.

26.01.2017 року представник Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про залишення адміністративного позову без розгляду, обґрунтовуючи тим, що позивач ознайомився з рішенням атестаційної комісії №20 ГУ НП у Дніпропетровській області 30.09.2016 року, а з позовом звернувся до суду лише 28.11.2016 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але до такого позову застосовуються положення статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, що дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законодавством певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було пройдено атестування 14.09.2016 року.

Відповідно до пункту 24 «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року №1465, за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

На підставі пункту 25 вказаної Інструкції поліцейський, який атестувався, ознайомлюється з висновком атестування, зазначає дату та підпис.

Судом встановлено, що позивач 30.09.2016 року ознайомився з рішенням атестаційної комісії №20 ГУ НП у Дніпропетровській області від 14.09.2016 року.

В судовому засіданні 26.01.2017 року позивач пояснив, що, знаходячись 22.10.2016 року за адресою відділення УДППЗ «Укрпошта»: м. Кривий Ріг, вул. Адмірала Головка, буд.40, ним було здійснено спробу відправити позовну заяву засобами поштового звязку з рекомендованим повідомленням про вручення, однак, у звязку із несправною роботою технічного обладнання у той день, відправка поштового відправлення з рекомендованим повідомленням виявилась неможливою, тому позивачем було направлено позову заяву звичайною поштою 22.10.2016 року, шляхом поміщення поштового відправлення у поштову скриньку вказаного відділення пошти.

Відправка позовної заяви звичайною поштою підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом із кількістю марок, відповідній поштовому відправленню, що надсилається звичайною поштою.

Отже, надсилання позовної заяви поштовим звязком до суду відбулось 22.10.2016 року. До суду конверт із позовною завою та доданими до неї документами надійшов 28.11.2016 року.

Одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов'язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Держави користуються певною свободою розсуду у сфері регулювання права на доступ до суду, яке залежить як від потреб і ресурсів суспільства, так і від конкретних осіб.

Безпосередньо доктрина обмежень на право доступу до суду була сформульована Судом у справі Ashingdane v. United Kingdom (1985), згідно якої такі обмеження, для того, щоб відповідати вимогам частини 1 статті 6 Конвенції мають:

- переслідувати правомірну мету, і

- не порушувати саму сутність права.

Як зазначено у пункті 36 рішення Суду у справі Golder United Kingdom, стаття 6 Конвенції містить право на суд, у якому право на доступ до суду, тобто право розпочати провадження в суді, становить лише один із його аспектів.

У рішенні Комісії за заявою №10475/83 Dyer v. United Kingdom, Decisions and Reports 39, pp. 246-66 at pp. 251-52).

Відповідні принципи Суд виклав таким чином:

а) право на доступ до суду, гарантоване частиною 1 статті 6, не є абсолютним і може бути обмежене. Це дозволяє сама суть цього права, позаяк право на доступ до суду «за своєю природою вимагає регулювання державою - регулювання, що може різнитися залежно від часу та місця і відповідно до потреб і ресурсів суспільства та особи»;

б) при встановленні таких обмежень Договірні держави користуються певною свободою розсуду, однак, остаточне вирішення того, чи було дотримано вимог Конвенції залишається за Судом. Він має впевнитися, що встановлені обмеження не порушують чи зменшують доступ, що залишився особі таким чином, що завдають шкоду самій суті права;

в) більше того, обмеження не буде сумісним із частиною 1 статті 6, якщо воно не має правомірної мети і коли відсутнє пропорційне співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

Ці принципи визначають процес, що є невід'ємною частиною завдання суду відповідно до Конвенції, визначення справедливої рівноваги між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту фундаментальних прав особи.

З огляду на викладені обставини у сукупності, враховуючи обов'язок суду забезпечити доступ до правосуддя, як гарантоване Конституцією України право, суд дійшов висновку прододержання строку звернення із даним позовом до суду , оскільки позивачем відправлено через УДППЗ «Укрпошта» позовну заяву у межах місячного строку звернення до суду.

З огляду на визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складений 13 лютого 2017 року.

Суддя І.О. Верба