Справа № 810/4115/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року (12:04) м. Київ 810/4115/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представників позивача Місюкової Ю.В. та Семенової А.Г., представника відповідача Давідкоовї К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" про застосування заходів реагування.

Суть спору:Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи ТОВ НВФ "Білоцерківмаз", що розташоване за адресою:Київська обл., м. Біла Церква, буд. 13, бульв.1-го травня.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в ході проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємством "Білоцерківмаз", яка розташоване за адресою: Київська обл., м.Біла Церква, буд.13, бульв.1-го травня, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, що, в свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді повного зупинення діяльності вказаної юридичної особи.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що ТОВ Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" було часткового усунено порушення в сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які були встановлені контролюючим органом під час проведення перевірки.

Стосовно частини неусунених порушень відповідач зазначив, що ТОВ Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" не має змоги здійснити розміщення на території підприємства автоматичної системи пожежогасіння у зв'язку з відсутністю коштів.

Крім того, відповідач зазначив про те, що ТОВ Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" має власну пожежну машину, яка розміщена на території підприємства, та добровільну пожежну команду, що складається з працівників, які пройшли спеціальне навчання, що, на думку відповідача, свідчить про те, що ним на належному рівні забезпечено необхідні заходи для попередження та усунення майбутніх пожеж.

Також відповідач зазначив про те, що ТОВ НВП "Білоцерківмаз" ведуться переговори з суб'єктами господарювання щодо встановлення в майбутньому відповідної автоматизованої системи пожежогасіння, що підтверджується відповідними пропозиціями.

12.01.2017 на адресу суду від представника позивача надійшов супровідний лист б/н б/д (вх.№285/17 від 12.01.2017), до якого додано уточнення до позовної заяви, у якому позивач просить суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз".

У судовому засіданні 02.02.2017 вказана заява була прийнята судом, про що було постановлено усну ухвалу без виходу до нарадної кімнати.

У зв'язку з цим, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням уточнених позовних вимог.

Присутні у судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

У період з 08.06.2016 по 28.06.2016 Головним управлінням державно служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було проведено планову перевірку щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої був складений №57 від 24.06.2016.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки було виявлено низку порушень Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які були відображені на сторінках 7-9 акта перевірки (розділ "Опис виявлених порушень").

З метою усунення виявлених порушень Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було винесено припис №22 від 27.06.2016, в якому зазначений перелік виявлених порушень та строки їх усунення.

Судом встановлено, що надалі, на підставі наказу №583 від 17.11.2016 та виданого посвідчення №2921 від 17.11.2016 Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було проведено позапланову перевірку щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та поденної безпеки, за результатами проведення якої був складений акт №238 від 22.11.2016.

У вказаному акті також зазначено про вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю відповідних порушень в сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Вказані обставини стали підставою для подання позивачем подано до суду позову про застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді повного зупинення роботи підприємства.

Під час розгляду справи Головним управлінням державної служби з надзвичайних ситуацій у Київській області 06.01.2017 було проведено позапланову перевірку щодо додержання Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено акт №1 від 06.01.2017.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що відповідачем не було вчинено дій щодо повного виконання вимог припису №22 від 27.06.2016. Так, зокрема, було встановлено, що ТОВ НФП "Білоцерківмаз" не було усунено наступні порушення:

- ст.20,47 Кодексу цивільного захисту України та п.1,2 розділу V глави І Правил пожежної безпеки в Україні НАПБ А.01.001-2014 від 30.12.2014 (далі - НАПБ А.01.001-2014) - незабезпечення відповідачем автоматичною системою протипожежного захисту (адміністративний корпус);

- ст.20,47 Кодексу цивільного захисту України та п.1,2 розділу V глави І НАПБ А.01.001-2014 - незабезпечення відповідачем виробничих цехів автоматичною системою протипожежного захисту;

- ст.20,47 Кодексу цивільного захисту України та п.7 глави 14, розділу V глави І НАПБ А.01.001-2014 - не розміщено наявні пожежні крани-комплекти у вбудованих або навісних шафах, які мають отвори для провітрювання і пристосовані для опломбування та візуального огляду без їх розкривання;

- п.7.21 глави 7 розділу VІ НАПБ А.01.001-2014 - не забезпечено відповідачем автоматичною системою пожежогасіння приміщення фарбувальних камер, які розміщені на підприємстві;

- п.7.21 розділу VІ глави 7 НАПБ А.01.001-2014 - не обладнано виробничою (пожежною) автоматикою сушильні камери, яка відключає нагрівні прилади в разі підвищення температури вище допустимої;

- ст.6,20,23,30,31,33,34,35,47, 48,49,130 та 133 Кодексу цивільного захисту України та п.3.1 гл.12 Правил техногенної безпеки у сферах цивільного захисту на підприємствах, організаціях, установах та на небезпечній території - непроведення відповідачем фінансування витрат у порядку та обсягу, необхідному для повного і якісного забезпечення вимог цивільного захисту;

- п.7 Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об'єктів - відповідачем не розроблено ідентифікацію потенційно небезпечного об'єкту щодо визначення рівня небезпеки.

У судовому засіданні 02.02.2017 представники сторін підтвердили, що відповідачем в добровільному порядку усунено порушення, зазначене в пункті 7, та розроблено ідентифікацію потенційно небезпечного об'єкту щодо визначення рівня небезпеки.

Отже, не усуненими відповідачем залишено шістьпорушень, які були відображені під п/н з 1 по 4 та з 6-7 в акті позапланової перевірки №238 від 22.11.2016, які і підлягають дослідженню в рамках цієї справи, з приводу чого суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі-Закон №877).

Частиною 1 ст.1 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 7 ст.7 Закону №877 встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюється Кодексом цивільного захисту України.

Частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч.2 ст.70 Кодексу цивільного захисту України).

Аналізуючи наведені норми, суд доходить висновку, що Кодексом цивільного захисту України передбачено наявність загрози життю та здоров'ю людей внаслідок порушення або недотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства з питань техногенної, пожежної безпеки, як підставу для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Разом з тим, суд звертає увагу, що визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров'ю людей є оціночним. Водночас, на переконання суду, всі порушення протипожежних норм в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, а оцінка можливого впливу таких порушень на відповідну загрозу не входить до компетенції адміністративного суду, позаяк не відноситься до юридичного питання. Так, в межах розгляду адміністративної справи суд лише встановлює наявність або відсутність факту порушення (недотримання) вимог протипожежної безпеки, що, у разі підтвердження такого факту, само по собі є достатньою підставою для задоволення вимог органу державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності про вжиття заходів реагування.

Щодо відображених позивачем в акті перевірки порушень суд зазначає наступне.

Незабезпечення відповідачем автоматичною системою протипожежного захисту адміністративний корпус та виробничих цехів; незабезпечення автоматичною системою пожежогасіння приміщення фарбувальних камер, які розміщені на підприємстві; необладнання сушильних камер на підприємстві виробничою (пожежною) автоматикою, яка відключає прилади в разі підвищення температури вище допустимої.

Відповідно до ст.20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов'язків суб'єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить, серед іншого:

- розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання;

- забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки;

- здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики;

- виконання інших завдань і заходів у сфері цивільного захисту, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд, визначені Правилами пожежної безпеки, що затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014 (далі-НАПБ А 01.001-2014).

Пунктом 2 розділу І НАПБ А 01.001-2014 встановлено, що ці Правила є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Відповідно до п.4 НАПБ А 01.001-2014 пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Згідно з п.1.1 глави І розділу V НАПБ А 01.001-2014 усі системи протипожежного захисту (далі - СПЗ) мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах.

Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2010 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту" (п.1.2 глави І розділу V НАПБ А 01.001-2014).

Монтаж, введення до експлуатування і технічне обслуговування СПЗ повинно проводитись відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2010 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту" (п.1.4 глави І розділу V НАПБ А 01.001-2014).

Відповідно до п.7.1 глави 7 розділу VI НАПБ А 01.001-2014 технологічне обладнання при нормальних режимах роботи повинно бути пожежобезпечним, а на випадок небезпечних несправностей та аварій необхідно передбачати захисні заходи, що обмежують масштаб та наслідки пожежі.

Пунктом 7.21 глави 7 розділу VI НАПБ А 01.001-2014 передбачено, що сушильні приміщення (камери, шафи) для сировини, напівфабрикатів і пофарбованих готових виробів мають бути обладнані виробничою автоматикою, яка відключає нагрівні прилади в разі підвищення температури вище допустимої. Дозволяється ручне відключення сушильного обладнання в разі постійного спостереження за ним обслуговуючого персоналу. Сушильні камери періодичної дії перед кожним завантаженням повинні очищатися від виробничих відходів.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.12.2010 №537 було затверджено Державні будівельні норми ДБН В.2.5-56:2010 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту".

Вказані ДБН були чинними до 01.07.2015, зокрема, до набрання чинності ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту", які затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.11.2014 №312.

Відповідно до п.3.1 розділу 3 ДБН В.2.5-56:2014 автоматична система пожежогасіння (АСПГ) - система пожежогасiння, яка виконує функції виявлення ознак горіння, оповіщення про пожежу та подавання вогнегасної речовини без втручання людини.

Пунктом 6.6 розділу 6 ДБН В.2.5-56:2014 встановлено, що системи протипожежного захисту подiляються на: а) системи пожежної сигналiзацiї; б) автоматичнi системи пожежогасiння; в) автономнi системи пожежогасiння локального застосування; г) системи оповiщування про пожежу та управлiння евакуюванням людей; д) системи протидимного захисту; е) системи централiзованого пожежного спостерiгання; ж) системи диспетчиризацiї СПЗ.

Також до СПЗ належать: и) блискавкозахист; к) лiфтипожежнi; л) пожежнi кран комплекти; м) протипожежнiдверi, клапани, ворота, завiси (екрани) тощо.

Отже, одним із обов'язкових заходів пожежної безпеки на підприємствах, установах та організаціях, який сприяє попередженню виникнення пожежі та її усуненню, є встановлення автоматизованої систем пожежного захисту, у тому числі автономних систем пожежогасіння та пожежної автоматики

Як зазначено вище, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про, що Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" має власну пожежну машину, яка розміщена на території підприємства, та добровільну пожежну команду, яка складається з працівників, що пройшли спеціальне навчання, що, на думку відповідача, свідчить про забезпечення належного стану пожежної безпеки на підприємстві.

Проте, суд ставиться критично до зазначених посилань відповідача, оскільки вказані заходи були проведені виключно з ініціативи самого відповідача, і є додатковими заходами для забезпечення пожежної безпеки на виробництві, а тому наявність власної пожежної машини та пожежної команди не звільняє ТОВ НВП "Білоцерківмаз" від виконання нормативно закріпленого обов'язку щодо розміщення автоматичної системи протипожежного захисту (у тому числі встановлення пожежної автоматики та автоматичної системи пожежогасіння) на підприємстві.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність комерційної пропозиції проведення робіт з установки автоматичної системи сповіщення як на доказ усунення відповідного порушення, оскільки такий документ свідчить виключно про намір відповідача усунути у майбутньому таке порушення.

Щодо посилань відповідача на відсутність грошових коштів для розміщення автоматичної системи протипожежного захисту, суд вважає за доцільне зазначити про те, що неналежний фінансовий стан суб'єкта господарювання не є підставою для звільнення такої юридичної особи від виконання відповідних обов'язків, у тому числі, обов'язку по усуненню виявлених порушень в сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 2012 р. №306 затверджено Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Положеннями п. 2 Критеріїв передбачено, що відповідно до встановлених критеріїв суб'єкти господарювання з урахуванням значення прийнятного ризику від провадження господарської діяльності у сфері техногенної та пожежної безпеки відносяться до одного з трьох ступенів ризику - високого, середнього та незначного.

Аналогічна норма закріплена в абз.2 ч.2 ст.5 Закону №877.

Згідно з актом перевірки №238 від 22.11.2016 відповідач віднесений до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику від провадження господарської діяльності.

Отже, робота Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" передбачає наявність ризику виникнення надзвичайних ситуацій (пожежі, вибуху та ін.).

Визначення небезпечного впливу можливої пожежі (вибуху) здійснюється на основі нормативних вимог, розроблених відповідними державними органами з урахуванням найбільш небезпечних умов виникнення аварійних ситуацій.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обліку пожеж та їх наслідків" від 26.12.2003 №2030 небезпечними факторами пожежі є прояви, що призводять чи можуть призвести до опіку, отруєння леткими продуктами згорання або травмування чи загибелі людей. До небезпечних факторів пожежі належать підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища. Тобто, безпосередню загрозу життю та здоров'ю людини створюють небезпечні фактори пожежі.

Суд звертає увагу, що вказані небезпечні фактори пожежі, як правило, мають місце зовсім не на початку виникнення пожежі, а на більш пізніх етапах її розвитку, які стають можливими внаслідок несвоєчасного виявлення пожежі, невжиття заходів щодо її гасіння та евакуації людей.

В свою чергу, відсутність автоматичної системи протипожежного захисту зумовлює неможливість виявлення проявів пожежі на початкових етапах та неможливість її усунення в подальшому.

Щодо нерозміщення відповідачем наявних пожежних кран-комплектів у вбудованих або навісних шафах, які мають отвори для провітрювання і пристосовані для опломбування та візуального огляду без їх розкривання.

Відповідно до п.п.7 п.2.2 глави 2 розділу V НАПБ А 01.001-2014 система внутрішнього протипожежного водопроводу повинна відповідати таким вимогам: пожежні кран-комплекти повинні розміщуватись у вбудованих або навісних шафках, які мають отвори для провітрювання і пристосовані для опломбування та візуального огляду їх без розкривання. При виготовленні шаф рекомендується передбачати в них місце для зберігання двох вогнегасників. На дверцята шаф, в яких знаходяться вогнегасники, мають бути нанесені відповідні покажчики за ДСТУ ISO 6309:2007 "Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір" (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 "ССБТ. Цветасигнальные и знаки безопасности".

Представником позивача у судовому засіданні були надані суду фотокартки розміщених відповідачем пожежних кран-комплектів, з яких вбачається недотримання вищевказаних протипожежних норм, оскільки пожежні рукави розміщені не повністю у вбудованих або навісних шафках, що, згідно з поясненнями інспектора, який проводив перевірку, створює загрозу його пошкодженню, псуванню, надриву тощо.

Отже, факт цього порушення є підтвердженим.

Щодо непроведення відповідачем фінансування витрат у порядку та обсягу, необхідному для повного і якісного забезпечення вимог цивільного захисту.

Відповідно до п.3.1 Правил техногенної безпеки у сферах цивільного захисту на підприємствах, організаціях, установах та на небезпечній території, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України №557 від 15.08.2007, керівники та посадові особи об'єктів повинні забезпечувати виконання вимог техногенної безпеки шляхом, зокрема, фінансування витрат у порядку та обсягах, необхідних для повного і якісного забезпечення вимог техногенної безпеки.

Присутній у судовому засіданні 02.02.2017 представник відповідача, обґрунтовуючи неможливість усунення вказаного порушення, зазначив про те, що кошторисом ТОВ НВП "Білоцерківмаз" на 2016 не було передбачено виділення відповідних грошових коштів на фінансування витрат у порядку та обсягу, необхідних для повного і якісного забезпечення вимог цивільного захисту.

Водночас, відповідачем було долучено до матеріалів справи кошторис на виконання заходів з охорони праці, цивільного захисту та пожежної безпеки, забезпечення працівників спецодягом, засобами індивідуального захисту миючими засобами та молоком за шкідливі умови праці на 2017 рік (т.1, а.с. 147), з якого вбачається, що у 2017 році заплановано виділити на вказаний вид витрат 570000,00 грн., що свідчить лише про намір відповідача на здійснення фінансування таких витрат, проте не підтверджує фактичне їх понесення.

Крім того, затверджений кошторис витрат на 2017 рік не спростовує зафіксовані відповідачем в актах перевірки факти порушень у вигляді нездійснення таких витрат у 2016 році. в свою чергу, свідчить про усунення підприємством відповідного порушення.

Таким чином, суд погоджується з правомірністю зазначення позивачем в акті перевірки відповідного порушення.

Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що виявлені порушення є суттєвими та потребують усунення, оскільки на відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту покладається обов'язок щодо вжиття комплексних заходів по забезпеченню пожежної безпеки, в тому числі впровадження автоматичних засобів виявленню та гасінню пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики.

При цьому, сукупність вказаних порушень може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, не дозволяє вчасно їх виявити та ліквідувати, потенційно загрожує життю і здоров'ю людей.

Суд також звертає увагу, що наведені порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

Таким чином, характер високої суспільної небезпечності встановлених під час перевірки відповідача порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров'ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вищевикладені порушення, допущені відповідачем, є триваючими, оскільки були встановлені попередньою перевіркою суб'єкта господарювання, яка проводилась в період з 18.12.2015 по 25.12.2015, за наслідками якої відповідачу був виданий припис від 25.12.2015 №399 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної небезпеки, які відповідачем у повному обсязі не усунено.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не усунуто всіх порушень, які виявлені в ході проведення перевірки, у зв'язку з чим дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.12 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами.

Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування щодо державного нагляду (контролю).

Таким чином, за умов усунення усіх порушень виявлених в ході перевірки, відповідач не позбавлений права звернутись із такою заявою до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо застосування заходів реагування.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо це загрожує життю та/або здоров'ю людей, виконуються негайно.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

У судовому засіданні 02.02.2017 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 07.02.2017.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Застосувати захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства "Білоцерківмаз", розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар 1-го травня, 13.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.