Справа № 331/303/17
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

06.02.2017 Номер провадження 2-а/331/45/2017
Номер справи 331/303/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшого лейтенанта Матвієнка Володимира Семеновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшого лейтенанта Матвієнка В.С. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 742253 від 13.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.12.2016 року в м. Запоріжжя відповідачем по справі винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 742253, якою визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень 00 копійок.

Відповідно до оскаржуваної постанови порушенням є - керування транспортним засобом «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1 в м. Києві, під час якого водій проїхав перехрестя вул. Герцена з вул. Древлянська прямо зі смуги рух з якої дозволено лише праворуч.

Таке твердження не відповідає дійсним обставинам, адже 13.12.2016 року о 23 годині 30 хвилин він дійсно, керував автомобілем «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Герцена та перетнув перехрестя з вул. Древлянська, на якому встановлені дорожні знаки, що регламентують «направлення руху по полосах», а саме: встановлено два знаки, що вказують напрямки руху по полосах, одна дорожня розмітка відсутня; його автомобіль знаходився у другій полосі, пресувався на невеликій швидкості з метою недопущення порушень правил дорожнього руху та правильній орієнтації напрямку руху. Позивач зазначає, що ділянка дороги не була освітлена, а орієнтації на місцевості зважали несприятливі погодні умови. Під час винесення оскаржуваної постанови інспектором не були взяті до уваги його пояснення щодо обставин справи, не надані докази скоєння відповідного адміністративного правопорушення та, крім того, не дотримано порядок встановлений ст.. 279 КУпАП та не роз'яснено прав.

На підставі викладеного, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, просить суд визнати протиправними дії інспектора роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшого лейтенанта Матвієнка В.С. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності; скасувати постанову серії АР № 742253 від 13.12.2016 року, винесену по справі про стягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

У судове засідання позивач не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову чи пояснень суду не надав.

Згідно ст. 171-2 ч. 1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів.

Частиною ч. 4 ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об'єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Суд, вивчивши матеріали справи, вязвши до уваги заяву позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.12.2016 року інспектором роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшим лейтенантом Матвієнко В.С. відносно ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР 742253 за те, що останній, керуючи транспортним засобом «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1 в м. Києві проїхав перехрестя вул. Герцена та вул. Древлянська прямо зі смуги, рух з якої дозволено лише праворуч, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, в зв'язку з чим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень 00 копійок. При цьому, слід зазначити, що в оскаржуваній постанові не зазначено, який саме пункт ПДР України було порушено ОСОБА_1, крім того не були враховані його заперечення; протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 254 КУпАП, не складався та жодних доказів про вчинення даного адміністративного правопорушення до постанови долучено не було.

Відповідно до ст.288 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку і відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, викладеного в оскарженій постанові, відповідачем під час розгляду справи судом не надано, у зв'язку з чим суд приймає до уваги пояснення позивача про обставини накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.248 Кодексу України про адміністративне правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності всебічно, повно і об'єктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності та не надав належної оцінки безпосередньо поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин, твердження позивача на заперечення факту порушення ним вимог Правил дорожнього руху України заслуговують на увагу.

Доводи, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті, дослідженням матеріалів справи, доказами, наданими позивачем, поясненнями позивача, викладеними в позові, відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували обставини, зазначені ОСОБА_1, в зв'язку з чим постанова про адміністративне правопорушення є безпідставною та необґрунтованою, оскільки, відповідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За цих обставин, оскільки відповідачем не надано доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1статті 122 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158 - 163, 171-2, 254 КАС України, ст. ст. 14-1, 287 - 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшого лейтенанта Матвієнка Володимира Семеновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшого лейтенанта Матвієнка Володимира Семеновича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 742253 від 13.12.2016 року, винесену інспектором роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшим лейтенантом Матвієнко Володимиром Семеновичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок (двісті п'ятдесят п'ять гривень нуль-нуль копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька