Справа № 723/308/17
Суддя: Дедик Н. П.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/308/17
Провадження № 2-а/723/585/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м.Сторожинець

Суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області Дедик Н.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він має статус учасникам бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Зокрема вказував, що відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений з 1 січня 2016 року 1074 грн., з 1 травня 2016 року 1130 грн.

11.10.2016 p. він звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату частини невиплаченої грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у сумі 4730 грн. В подальшому отримав відповідь, що виплата здійснена на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 920 грн.

Вважає, що виплата проведена у розмірі меншому, ніж гарантовано законом.

Вказує, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Кечко проти України», в якому констатовано, що Суд не приймає аргументу Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань.

Також вказує на рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012, де зазначається, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, у тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Посилається також на постанову Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі №537/5837/14-а, де зазначено, що при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій необхідно керуватись частиною пятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою учаснику бойових дій передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, а не постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Вказує, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році слід застосовувати не постанову КМУ №141 від 02.03.2016 року, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу.

Вважає, що виплативши йому в 2016 році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн., тобто у розмірі, що визначений постановою КМУ №141 від 02.03.2016 року, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений законом.

Просить визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації щодо здійснення нарахування йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою судді від 03 лютого 2017 року відкрито скорочене провадження у відповідності до положень ст.183-2 КАС України.

Відповідач на виконання ухвали судді, у встановлений термін, направив до суду заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом МіністрівУкраїни в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» у поточному році щорічна разова грошова допомога до 5 травня надавалась учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилось 18 років) вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків у розмірі 920 гривень 00 копійок.

Кошти учасникам бойових дій були виплачені 01.06.2016 році у повному обсязі у відповідності до чинного законодавства.

Згідно ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи в скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Вивчивши письмові докази по справі, оцінивши повідомлені сторонами обставини своїх вимог і заперечень, суддя на підставі аналізу встановлених фактичних обставин справи і відповідних їм правовідносин вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного:

Позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії ЮА №015582, виданим 05.03.2015 року (а.с.6).

У 2016 року ОСОБА_1 як учаснику бойових дій управлінням праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації здійснено виплату щорічної разової допомоги до 5 травня в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а саме в сумі 920 грн.

11.10.2016 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту Сторожинецької районної державної адміністрації із заявою про нарахування і виплату йому щорічної разової допомоги до 5 травня в розмірі, передбаченому ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак отримав відповідь від 20.10.2016 року, в якій зазначено, що вказана допомога виплачена йому відповідно до постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року у повному обсязі (а.с.8.)

Згідно з діючою редакцією ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п»ять мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст.17-1 зазначеного закону виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, передбачених статтями 12-16 цього закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення звязку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Разом з тим, з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», пунктом 63 якого розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування». Наведені норми є чинними і не визнавалися Конституційним Судом України неконституційними.

Порядок та розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій визначний постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» і встановлений в сумі 920 грн.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Закріплений у ст.8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з врахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

ЕСПЛ у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Аналогічною є позиція ЕСПЛ у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, де зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мине володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення<…> Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разова грошова допомога, що виплачується щорічно до 5 травня учасникам бойових дій не є основним джерелом існування позивача.

Суд під час вирішення справ про соціальний захист громадян керується, зокрема, принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 03 жовтня 1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, за наявності декількох нормативно-правових актів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, приходжу до висновку, що виплата позивачу в 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій здійснена відповідачем правомірно в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України постановою №141 від 02.03.2016 року.

Таким чином позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України №21-6508а15 (справа №537/5837/14-а) від 10.02.2016 року, на яку посилається позивач, не може застосовуватися при вирішенні даної справи, оскільки прийняте Верховним Судом України рішення стосується інших фактичних обставин, які виникли під час виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік і регулювалися іншими законами та нормативно-правовими актами.

На підставі ст.ст.19, 22, 46 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законe України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин»,постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року, керуючись ст.ст.9, 11, 71, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сторожинецький районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови стороною або іншою особою, яка брала участь у справі.

СУДДЯ: Дедик Н.П.