Справа № 826/8552/15
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8552/15 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Понсе Кашоіди О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року постановлену за наслідком розгляду заяви законного представника Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про поворот виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року задоволено повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 2252566,00 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 28 квітня 2015 року №;

- стягнуто із Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь позивача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 2252566,00 грн. (два мільйони двісті п'ятдесят дві тисячі п'ятсот шістдесят шість гривень 00 копійок).

02 березня 2016 року видано виконавчий лист.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 жовтня 2016 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд до апеляційного суду.

У зв'язку з викладеним, до суду через канцелярію від законного представника Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві надійшла письмова заява про поворот виконання судового рішення, а саме про повернення у дохід Державного бюджету України коштів у розмірі 2252566,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року заяву законного представника Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про поворот виконання судового рішення задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ «Аскоп-Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволені заяви відмовити.

Разом з тим, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до статті 265 КАС України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 265 КАС України, питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

У відповідності до ч.5 ст.265 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Встановлено, що необхідність повороту виконання судового рішення обґрунтована скасуванням судового рішення на виконання якого Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві списано грошові кошти у розмірі 2252566,00 грн. на рахунок позивача.

Факт списання коштів у розмірі 2252566,00 грн. підтверджується копією платіжного доручення від 17 травня 2016 року №6629 (#49450713).

Однак, як вбачається з матеріалів справи ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року залишено без змін.

Так, за приписами ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Європейський суд з прав людини, до якого громадяни України мають право звертатися за захистом своїх порушених прав після ратифікації 17.07.1997 Верховною Радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово нагадував у своїх рішеннях на тому, що стабільність судової практики безпосередньо пов'язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення за своєю суттю є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складових принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів. Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов'язків.

Більше того, відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено таке порушення норм процесуального законодавства, яке призвело до неправильного вирішення питання, з огляду на що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 94 КАС України, витрати відшкодовуються лише в обсязі, який підтверджено документально, тобто письмовими доказами. Склад та обсяг судових витрат не може доводитися іншими засобами доказування, оскільки вони є недопустимими.

Таким чином, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 97, 160, 167, 196, 195, 199, 200, 205, 206, 211 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року скасувати.

У задоволені заяви Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про поворот виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (02660, м.Київ, вул.Марини Раскової, буд.11, оф.600, КОД ) судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві (02094, м.Київ, бульвар Верховної Ради, буд.24-Б, Ідентифікаційний код 39469994) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (01601, м.Київ, вул. Терещенківська, буд.11-А, Ідентифікаційний код 37993783).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

(Повний текст ухвали складений 16 лютого 2017 року).

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.