Справа № 359/190/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/190/17 Головуючий у 1-й інстанції: Журавський В.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Вітковській К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення вартості робіт,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Київській області щодо невиконання заходів з підготовки житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період;

стягнути з Головного управління Держаної служби надзвичайних ситуацій України у Київській області на користь ОСОБА_3 вартість робіт, пов'язаних з заміною вікон та вхідних дверей у розмірі 27683 грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року у відкритті провадження - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, так як є цивільно-правовим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є бездіяльність Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Київській області щодо невиконання заходів з підготовки житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період. Крім того, позивач просить стягнути з Головного управління Держаної служби надзвичайних ситуацій України у Київській області вартість робіт, пов'язаних з заміною вікон та вхідних дверей у розмірі 27683 грн.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Так, у даній справі позивач посилається на те, що враховуючи бездіяльність відповідача, він виконав за власний рахунок заміну вхідних дверей та вікон.

Згідно з положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналіз фактичних обставин справи та позовних вимог у сукупності дає підстави для висновку про те, що у даній справі позивач просить відшкодувати збитки, завдані бездіяльністю відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже позовні вимоги, зазначені позивачем не можуть розглядатися у порядку адміністративного судочинства, так як є цивільно-правовими.

Відповідно до п. 1 ст. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення вартості робіт.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 199, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає оскарженню відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 13.02.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.