Справа № 820/6593/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 лютого 2017 р. № 820/6593/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Балановського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області
про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 12 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн. від 16.11.2016р., прийняте відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказане рішення відповідача є незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує права позивача.

У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач, згідно наданих до суду письмових заперечень, позов не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити через безпідставність.

У судовому засіданні представник відповідача позов також не визнав та просив в його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач, який зареєстрований належним чином як фізична особа - підприємець, здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 в нежитловому приміщенні загальною площею 69,1 кв.м. у підвальному поверсі.

Позивач використовує вказане приміщення згідно договору оренди від 01.07.2016 р. (а.с. 8-9). У вказаному приміщенні позивач провадить господарську діяльність з надання послуг, в тому числі, з реалізації споживачам алкогольної продукції на розлив та має відповідний патент щодо найменування логотипу, під яким здійснюється вказана діяльність - «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с. 11).

04.11.2016р. спеціалістом Головного управління Держспоживслужби в Харківській області було складено протокол № 13 про порушення законодавства про рекламу, згідно якого встановлено порушення з боку позивача вимог ч.2 ст. 22 Закону України «Про рекламу», а саме: розміщено рекламу алкогольних напоїв з інформаційним полем : «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

07.11.2016р. Головним управлінням Держспоживслужби в Харківській області прийнято рішення № 12 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, позивачу листом від 03.11.2016р. № 60/4353 повідомлено про проведення засідання стосовно розгляду справи про порушення ним ч.2 ст. 22 та ч.3 ст. 16 Закону «Про рекламу». Згідно повідомлення б/н від позивача вимагалося надати документальне підтвердження вартості розповсюдження реклами за період до 1 року з моменту отримання даної вимоги, договори, акти виконаних робіт, квитанції про сплату, тощо, письмові пояснення, іншу інформацію, що може мати істотне значення.

16.11.2016р. відбулось засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, результати якого оформлено протоколом № 13 від 16.11.2016р.

Так, згідно вказаного протоколу було встановлено розміщення реклами алкогольних напоїв засобами зовнішньої реклами з інформаційним полем: «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 з ознаками порушення ч.2 ст. 22 Закону України «Про рекламу», що свідчить про порушення Закону України «Про рекламу».

За результатами розгляду справи вирішено запропонувати в.о. начальника Головного управління Держспоживслужби в Харківській області прийняти рішення про накладення штрафу у відповідності до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про рекламу», Постанови Кабінету Міністрів України № 693 від 26.05.2004р., Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу.

16.11.2016р. в.о. начальника Головного управління Держспоживслужби в Харківській області Тертишник О.В. прийнято рішення № 12 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, згідно якого до позивача застосовано штрафні санкції за порушення ч.2 ст. 22 Закону України «Про рекламу», ч.6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» - неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ним передбачених Законом повноважень.

Згідно вказаного рішення до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1700 грн. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

З наданих до суду письмових заперечень відповідача проти позову судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявлених порушень з боку позивача Закону України «Про рекламу» та необхідність застосування до нього штрафних санкцій, відповідач виходив з того, що позивачем не надано доказів, що вивіска чи табличка з інформаційним полем «ІНФОРМАЦІЯ_1» містить інформацію про зареєстроване найменування або комерційне найменування позивача та/або знак для товарів і послуг, що належать позивачу. Відтак, розміщення зовнішньої вивіски «ІНФОРМАЦІЯ_1», на думку відповідача, підпадає під визначення зовнішньої реклами, наведене у ст. 1 Закону України «Про рекламу», а враховуючи, що вказана вивіска містить зображення кружки пива, як вважає відповідач, це вказує на рекламу алкогольних напоїв, що є порушенням вимог ч. ст. 22 Закону України «Про рекламу».

Відповідач вказує, що накладений згідно оскаржуваного рішення № 12 від 16.11.2016р. штраф в розмірі 1700 грн. застосовано до позивача за порушення законодавства про рекламу у зв'язку з ненаданням інформації щодо вартості розповсюдження реклами.

У зв'язку із встановленими обставинами справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу», зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно з ч. 7 ст. 8 ст. 1 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Частиною 2 статті 22 ст. 1 Закону України «Про рекламу» передбачено, що реклама алкогольних напоїв, реклама знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, забороняється: на радіо та телебаченні з 6 до 23 години; на перших і останніх сторінках газет, на обкладинках журналів та інших видань, в усіх виданнях для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих видань; в усіх друкованих засобах масової інформації (крім спеціалізованих видань); засобами внутрішньої реклами; за допомогою заходів рекламного характеру (крім спеціальних виставкових заходів алкогольних напоїв); на зовнішніх та внутрішніх поверхнях транспортних засобів загального користування та метрополітену; засобами зовнішньої реклами.

У ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» закріплено, що місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 26 ст. 1 Закону України «Про рекламу», контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до п. 1, 9, 10, 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 693 від 26.05.2004р. він регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу.

Зокрема, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів, який подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення та розглядається у місячний строк.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, регламентовано повноваження органів Держспоживінспекції здійснювати контроль за дотриманням суб'єктами господарювання законодавства про рекламу та застосовувати до них штрафні санкції у разі виявлення відповідних порушень, зокрема у вигляді рекламування алкогольних напоїв, знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, поза місцем торгівлі ними у розумінні ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Крім того суд зауважує, що в відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу» знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Враховуючи що, як встановлено судом, позивач у приміщенні, на зовнішній стороні біля входу в яке розміщено спірну вивіску, здійснював діяльність (надавав послуги) з реалізації алкогольної продукції, а вивіску позивачем запатентовано як власний промисловий зразок, вважати її зовнішньою рекламою є необґрунтованим.

Додатково суд зазначає, що за приписами ч.2 ст. 22 Закону України «Про рекламу» засобами зовнішньої реклами заборонено рекламу знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної власності, під якими саме випускаються алкогольні напої, проте не реалізуються.

В даній справі сторонами не заперечувалось ту обставину, що спірна вивіска з інформаційним полем «ІНФОРМАЦІЯ_1» не містить інформацію про знак для товарів і послуг, під якими випускається конкретний алкогольний напій. При цьому твердження відповідача про те, що оскільки, на його думку, позивачем було розміщено зображення кружки пива є голослівними та ґрунтуються на власному сприйнятті посадових осіб відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні від 31.07.2008р. по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не надано докази законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, у той час як встановлені та досліджені судом у даній справі докази вказують на його необґрунтованість та незаконність.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 52, 55, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення, - задовольнити.

Скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області №12 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700 грн. від 16.11.2016 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН - НОМЕР_1) судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області (61022, м.Харків, вул. Сумська, буд.45. код ЄДРПОУ - 40324829).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 15 лютого 2017 року.

Суддя Панченко О.В.