Справа № 233/247/16-а
Суддя: Малінов О. С.
Дата ухвалення: 2017-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/247/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

представників відповідачів Новікової О.В., Яресько К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі (реорганізоване у Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - далі за текстом УПФУ), зазначивши, що він має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.08.2015 року. У зв'язку з досягненням пенсійного віку, 27.07.2015 року та 17.09.2015 року він звертався до управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі про перехід з пенсії по ІІ групі інвалідності та призначення пенсії за віком на пільгових умовах, де йому повідомили, що питання про призначення пенсії буде вирішуватись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки ним не надано довідку про стаж роботи газоелектрозварювальником у ВАТ «Костянтинівпромбуд». Рішенням УПФУ від 30.11.2015 року йому було відмовлено. Вважає вказане рішення незаконним, та просить його скасувати оскільки ним була надана трудова книжка на підтвердження пільгового трудового стажу із усіма необхідними записами, тому вимоги УПФУ щодо надання уточнюючих довідок не грунтуються на законі. Просив визнати дії УПФУ неправомірними та зобов'язати УПФУ призначити йому пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з вересня 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 неодноразово уточнував та доповнював позовні вимоги. Просив залучити до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та визнати дії відповідачів неправомірними, зобов'язати відповідачів зарахувати до пільгового стажу для призначення пенсії за списком № 2 наступні періоди: період навчання за фахом «газоелектрозварювальник» у фабрично-заводському училищі Костянтинівського заводу скловиробів; період роботи на посаді слюсаря-ремонтника по капітальному ремонту на Костянтинівському заводі скловиробів після закінчення ФЗУ; службу в армії, на яку його було призвано з посади «газоелектрозварювальник» та на яку він повернувся після демобілізації; а також період роботи на посаді «газоелектозварювальника» у ПАТ «Костянтинівпромбуд» з 1984 року, та зобовязати відповідачів призначити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах по списку №2 з вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2016 року до участі у справі у якості співвідповідача було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом - ГУ ПФУ).

Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечували у повному обсязі, підтримали наведені у пимьмових запереченнях доводи. Так перерва між періодом навчання позивача у ФЗУ та працевлаштуванням за отриманою спеціальністю «газоелектрозварювальник» склала більше трьох місяців, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 р. №103/98ВР, оскільки робота після закінчення навчання на посаді слюсаря-ремонтника по капітальному ремонту у ремонтно-монтажному цеху Костянтинівського заводу скловиробів не відноситься до робіт які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Також не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача період проходження військової служби, оскільки, відповідно до Закону України «Про оборону України» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011 (із змінами), у позивача був відсутній пільговий стаж на час призову. Щодо періоду роботи позивача у ВАТ «Костянтинівпромбуд» зазначили, що вказане підприємство ліквідоване, правонаступник відсутній, документи по особовому складу на архівне зберігання не передавалися. Позивачем не надано первинних документів (уточнюючих довідок) які підтверджують роботу на пільгових умовах протягом повного робочого дня.

З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, серії БТ-1, № 1930132 від 14.07.1977 року, позивач з 01.09.1975 року по 28.07.1977 року навчався у школі ФЗУ заводу скловиробів та отримав атестат № 20665 від 28.07.1977 року за фахом «газоелектрозварювальник 3 розряду». З 14.07.1977 року по 15.11.1977 року позивач працював на Костянтинівському заводі скловиробів у ремонтно-монтажному цеху у якості слюсаря-ремонтника з капітального ремонту. З цієї посади ОСОБА_3 було переведено у цех №5 виробництва технічного скла у якості газоелектрозварювальника 3 розряду. 03.11.1978 року позивача було звільнено з цієї посади у зв'язку із призовом до армії у період з 15.11.1978 року по 04.11.1980 року. Після демобілізації позивач працював з 22.12.1980 року по 13.12.1983 року на Костянтинівському заводі обважнювачів на будівельній дільниці у якості газоелектрозварювальника 4 розряду. У період з 12.10.1984 року по 28.11.2000 року позивач ОСОБА_3 працював у якості електрозварювальника ручної зварки будівельного управління №1 тресту «Костянтинівпромбуд», яке 10.02.1994 року реорганізоване у Відкрите акціонерне товариство «Костянтинівпромбуд» (а.с. 65-69). Періоди навчання позивача та проходження військової служби також підтверджені копіями вищевказаного диплому та військовим квитком серії НУ, №7935738 (а.с. 88-89).

17 вересня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до відповідача УПФУ в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 від 30.11.2015 року УПФУ було відмовлено ОСОБА_3 у призначенні пенсії у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. До пільгового стажу зараховано лише робота позивача з 22.12.1980 року по 13.12.1983 року на Костянтинівському заводі обважнювачів у якості газоелектрозварювальника. Не зараховано позивачу період роботи з 12.10.1984 року по 28.11.2000 року у ВАТ «Костянтинівпромбуд» у зв'язку із відсутністю первинних документів, які підтерджують роботу на пільгових умовах. При цьому у рішенні є посилання на Рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.11.2015 року №30/743 про незарахування позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 12.10.1984 року по 28.11.2000 року у ВАТ «Костянтинівпромбуд» у зв'язку із відсутністю первинних документів, які підтерджують роботу на пільгових умовах (а.с. 3)

Таким чином питання щодо зарахування або незарахування до пільгового стажу періодів навчання, проходження військової служби та роботи позивача на Костянтинівському заводі скловиробів під час прийняття спірних рішень відповідачами не вирішувались. Тому суд для вирішення цього питання керується положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України щодо можливості виходу за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому суд також враховує позицію представників відповідачів, наведену вище, щодо безпідставності позову ОСОБА_3 в цій частині.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідний записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Також, згідно пункту 1 зазначеного Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.38 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25 листопада 2005 року за № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, організацій незалежно від форм власності до оформлення документів та перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року, передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року передбачений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону. Так, згідно вказаної норми особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

На період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590.

Підпунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв'язку з втратою годувальника їх сім'ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Судом встановлено та враховано до пільгового стажу позивача спірним рішенням УПФУ, що позивач ОСОБА_3 після проходження військової служби працював з 22.12.1980 року по 13.12.1983 року на Костянтинівському заводі обважнювачів на будівельній дільниці у якості газоелектрозварювальника 4 розряду. Крім того, хибними є твердження представників відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивачу за списком № 2 періодів роботи з 14.07.1977 року по 03.11.1978 року на Костянтинівському заводі скловиробів у ремонтно-монтажному цеху у якості слюсаря-ремонтника з капітального ремонту та в цеху №5 виробництва технічного скла вказаного підприємства у якості газоелектрозварювальника 3 розряду, оскільки відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, робота у якості слюсаря чергового і ремонтного відноситься до списку № 2 (розділ ХІХ Скляне і порцеляново-фаянсове виробництво п. 9 Виробництво дзеркал, сортової, господарської, медичної, тарної посуди та радіоелектротехнічних виробів (а.с. 91). Загальновідомим фактом є те, що Костянтинівський завод скловиробів виробляв тарний посуд - пляшки. Посада газоелектрозварювальника також відноситься до списку № 2 згідно вказаної Постанови - Розділ ХХХІІ Загальні професії.

Тобто період проходження позивачем військової служби у будь-якому випадку повинен бути зарахований до пільгового стажу за списком № 2 ОСОБА_3, оскільки ця робота як передувала військовій службі, так і слідувала по її закінченню.

Зазначена позиція наведена в Ухвалах Вищого адміністративного суду України від 20.11.2013 року (справа № 432/32/87/13-а) та від 12.09.2013 року (справа № 258/1520/13-а).

Щодо відмови ОСОБА_3 у зарахуванні до пільгового стажу за списком № 2 періоду роботи з 12.10.1984 року по 28.11.2000 року у ВАТ «Костянтинівпромбуд» у якості електрозварювальника ручної зварки, судом встановлено наступне.

Так, свідок ОСОБА_7, яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та відмову від дачі показань, у судовому засіданні пояснила, що працювала у Тресті «Костянтинівпромбуд» (ВАТ «Костянтинівпромбуд») з 20.06.1967 року по 21.05.1993 року електрозварювальника ручної зварки разом із позивачем ОСОБА_3 З червня 2003 року вона отримує у Костянтинівському УПФУ пенсію на пільгових умовах за списками № 1 та № 2. При цьому увесь період її роботи у якості електрозварювальника ручної зварки у ВАТ «Костянтинівпромбуд» був зарахований УПФУ до пільгового стажу за списком № 2.

Відповідачем Костянтинівським УПФУ на вимогу суду були надані та досліджені у судовому засіданні копія трудової книжки свідка ОСОБА_7, згідно якої вона дійсно працювала у якості елетрозварювальника ручної зварки ВАТ «Костянтинівпромбуд» (а.с. 24-25); розпорядження УПФУ №150212 від 11.06.2003 року про призначення пенсії ОСОБА_7, згідно якого увесь період роботи останньої у якості електрозварювальника та елетрозварювальника ручної зварки ВАТ «Костянтинівпромбуд» зараховано відповідачем до пільгового стажу за списком № 2 (а.с. 56); а також довідка ВАТ «Костянтинівпромбуд» уточнююча особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пенсії від 8.07.1998 року, згідно якої посада електрозварювальника ручної зварки відноситься до списку № 2 згідно розділу ХХІІІ Загальні професії пункт 23200000, код 19906. Крім того, зазначена довідка містить дані щодо атестації робочих місць за умовами праці, яка відбулася у вересні 1994 року (а.с. 57).

Таким чином суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_3 працював у період з 12.10.1984 року по 28.11.2000 року у ВАТ «Костянтинівпромбуд» на посаді елетрозварювальника ручної зварки яка відноситься до списку № 2 згідно розділу ХХІІІ Загальні професії пункт 23200000, код 19906 і дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 21.08.1992 року на підставі запису у трудовій книжці поизвача, а після 21.08.1992 року - на підставі атестації робочих місць за умовами праці, яка відбулася у вересні 1994 року на вказаному підприємстві за цією професією.

Таким чином запереченя відповідача у зарахуванні вищевказаних періодів роботи позивача до його пільгового стажу носять формальний характер і не відповідають вимогам пенсійного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача у школі ФЗУ Заводу скловиробів, то у цьому суд погоджується із запереченнями представників відповідача та вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки ОСОБА_3 навчався та 28 липня 1977 року отримав спеціальність «електрогазозварювальник», а працевлаштувався за набутою спеціальністю лише 15.11.1977 року, тобто перерва склала більше трьох місяців, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 р. №103/98ВР.

З огляду на вищенаведене судом встановлено, що загальний пільговий стаж поизвача ОСОБА_3 за Списком №2 становить більше 12 років 6 місяців і він має право на призначення пенсії на пільгових умовах по досягненню віку 55 років, тобто з 26.07.2015 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Заява про призначення пенсії за віком з усіма необхідними документами позивачем була подана відповідачу 17 вересня 2015 року, отже, пенсія за віком на пільгових умовах позивачу має бути призначена з 26 липня 2015 року.

Оскільки позов задоволено частково, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,20 грн., сплачені позивачем (а.с. 1), слід стягнути з державного бюджету.

Керуючись ст. 6, ч. 2 ст. 11, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_3 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області № 30/743 від 20.11.2015 року та рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 30 листопада 2015 року щодо відмови ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст.13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними та скасувати їх.

Зобов'язати Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 липня 2015 року з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком №2 з 14.07.1977 року по 03.11.1978 року на Костянтинівському заводі скловиробів у ремонтно-монтажному цеху у якості слюсаря-ремонтника з капітального ремонту та в цеху №5 виробництва технічного скла вказаного підприємства у якості газоелектрозварювальника 3 розряду, період проходження строкової військової служби в армії у період з 15.11.1978 року по 04.11.1980 року; та період роботи з 12.10.1984 року по 28.11.2000 року у ВАТ «Костянтинівпромбуд» на посаді елетрозварювальника ручної зварки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (РНОКППНОМЕР_1) судовий збір 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошені 02 лютого 2017 року, в повному обсязі постанова буде виготовлена до 07 лютого 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя