Справа № 818/98/17
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 р. Справа № 818/98/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Соколова В.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області про визнання наказу неправомірним та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Конотопського міськрайонного суду Сумської області (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати неправомірним наказ голови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2016 р. в частині виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород, та зобов'язати видати відповідний наказ про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі двадцяти трьох місячних суддівських винагород.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.12.2016 його звільнено з посади судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку з виплатою вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород. На думку позивача, такі дії відповідачів щодо виплати вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород не відповідають вимогам ст.ст. 22, 64, 126 Конституції України, відповідно до яких конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Також частиною 6 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові справу просив розглядати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмових запереченнях справу просив розглядати без його участі та зазначив, що позивача звільнено на підставі рішення Вищої ради юстиції №3261/0/15-16 від 19.12.2016, та на підставі ст. 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній на момент прийняття рішення про звільнення, було виплачено вихідну допомогу в розмірі трьох місячних суддівських винагород (а.с.10).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Таким чином, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи й оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був обраний на посаду судді Конотопського районного суду Сумської області 11 травня 1993 року (правонаступником якого є Конотопський міськрайонний суд Сумської області).

Рішенням Вищої ради юстиції №3261/0/15-16 від 19.12.2016 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області у відставку" було звільнено суддю ОСОБА_1

На адресу відповідача копія рішення надійшла 21.12.2016, на його виконання та згідно пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII головою суду Буток Т.А. 21 грудня 2016 року було винесено наказ №33-6 "Про відрахування зі штату суддів суду ОСОБА_1.", згідно параграфа 2 цього наказу ОСОБА_1 виплачена вихідна допомога в розмірі трьох місячних суддівських винагород (а.с.5).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, чинній на час звільнення судді) (далі по тексту - Закон), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Закону заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання .

Отже, чинним законодавством України визначений порядок реалізації права судді на звільнення, яке починається з подання суддею відповідної заяви і закінчується прийняттям уповноваженим органом рішення про звільнення з посади судді, яка набирає чинності з моменту її прийняття.

Враховуючи викладене, реалізація права позивача на звільнення у зв'язку з відставкою відбулася в момент прийняття Вищою радою юстиції відповідного рішення, тобто 19.12.2016, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, чинних на час прийняття такого рішення.

Так, стаття 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції на момент звільнення позивача) передбачає, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, відповідно до п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013 Конституційний Суд України вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів", чинна на час звільнення позивача, не передбачає право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги у розмірі 23 місячних суддівських винагород.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги у зв'язку з відставкою в розмірі 23 місячних суддівських винагород є необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області про визнання наказу неправомірним та зобов'язання вчинити дії - відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.М. Соколов