Справа № 805/1565/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року справа №805/1565/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Геращенка І.В., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № 805/1565/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод" до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про часткове скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Азовський машинобудівний завод" (далі - ПАТ "Азовський машинобудівний завод", Підприємство) звернулося до суду з позовом до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Інспекція) про часткове скасування вимоги від 07 квітня 2016 року № Ю-1 про сплату боргу (недоїмки) на суму 139286,40 грн.

В обґрунтування зазначив, що 19 травня 2016 року позивач отримав поштою вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07 квітня 2016 року № Ю-1, в якій зазначено, що станом на 31.03.2016 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 987584,87 грн. за звітні періоди з вересня 2014 року по лютий 2016 року включно, штраф - 19638,68 грн., пеня - 54298,94 грн. Позивач вважає спірну вимогу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на підставі п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 позивач вважає себе звільненим від виконання своїх обов'язків, визначених ч.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Крім того, сума штрафу у розмірі 11119,00 грн. та пеня у розмірі 28166,45 грн. сплачені в порядку виконання рішення № від 01.10.2014 у виконавчому провадженні ВП №49568273, також постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року №805/918/15-а скасовано рішення № від 14.01.2015 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску частково на суму 0,05 грн.

З урахуванням наданого уточнення позивач просив скасувати вимогу в частині 139286,40 грн., яка складається з недоїмки по єдиному внеску за наступні календарні періоди: у сумі 100000,00 грн., в т.ч. частково за грудень 2015 року - 49927,70 грн., січень 2016 року - 26064,24 грн., лютий 2016 року - 24008,06 грн., штрафу у розмірі - 11119,95 грн., пені у розмірі 28166,45 грн.

Відповідачем надані письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що згідно зі ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків, платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Відповідно до п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI у редакції, що діяла до 01.01.2016, платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою звільнення є заява платника єдиного внеску. Проте, позивач здійснює діяльність у м. Бердянськ. З вказаних підстав представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № 805/1565/16-а адміністративний позов було задоволено частково, внаслідок чого, скасовано вимогу Інспекції №Ю-1 від 07 квітня 2016 року в частині зобов'язання ПАТ "Азовський машинобудівельний завод" сплатити штраф у сумі 0,05 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Постанова мотивована тим, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-1 від 07 квітня 2016 року в частині штрафу у розмірі 0,05 грн. підлягає скасуванню, оскільки ця сума скасована у судовому порядку постановою Донецького окружного адміністративного суду №805/918/15-а від 29 травня 2016 року.

Щодо посилання позивача на той факт, що суми, визначені в іншому рішенні відповідача (від 1 жовтня 2014 року № ), позивачем погашено та станом на час прийняття відповідачем спірної вимоги підприємство не має зобов'язань з їх сплати, суд першої інстанції зазначив, що ці суми, сплачені позивачем в рахунок штрафу та пені, які застосовані рішенням відповідача від 1 жовтня 2014 року № , а також стягнуті з позивача відділом державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції суми коштів, правомірно зараховані відповідачем в рахунок погашення боргу попередніх періодів, а суми, визначені в рішенні відповідача від 1 жовтня 2014 року № вважаються такими, що не погашені. Дані обставини встановлені в постанові Донецького окружного адміністративного суду №805/1432/16 від 09.08.2016 року, яка набрала законної сили.

Щодо формування вимоги в частині заборгованості, нарахованої за грудень 2015 року у сумі 49927,70 грн., січень 2016 року - 26064,24 грн., лютий 2016 року - 24008,06 грн., судом першої інстанції зроблений такий висновок, що до позивача не застосовуються положення щодо звільнення від сплати єдиного внеску, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, з огляду на те, що він здійснює діяльність на території, яка не входить до населених пунктів, на якій здійснювалася антитерористична операція.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині скасування вимоги Інспекції від 07.04.2016 №Ю-1 про сплату боргу (недоїмки) частково на суму 100 000 грн. 05 коп., а саме: в частині недоїмки на суму 100 000 грн. та в частині штрафу на суму 0,05 грн.

В доводах своєї скарги апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції, що володіння позивачем у м. Бердянську цехами та проведення в них діяльності включає поширення на позивача пункту 94 Розділу УШ Закону № 2464-VI неправомірний, бо не заснований на змісті пункту 94 Розділу УШ Закону № 2464-VI. Поряд з цим сам по собі висновок суду першої інстанції про те, що володіння майном позивачем у м. Бердянську має свої наслідком здійснення позивачем діяльності у межах тільки м. Бердянська, безпідставний. Апелянт наголошує на тому, що місцезнаходження позивача є смт. Мангуш, що вважається достовірним згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Підприємство перебуває на обліку за своїм місцезнаходженням у відповідача, Інспекція розташована на території населеного пункту смт. Мангуш, включеного до затвердженого Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р переліку населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція. Також, не одноразово позивачем до Інспекції було подано заяву про звільнення платника єдиного внеску від виконання обов'язків платника єдиного внеску.

У зв'язку з вищевикладеним, апелянт вважає, що у Підприємства наявні обидва юридичні факти, з яким пункт 94 Розділу УШ Закону № 2464-VI пов'язує звільнення платника єдиного внеску від виконання обов'язків платника єдиного внеску.

Таким чином, апелянт вважає, що є підстави стверджувати про неправомірне застосування судом першої інстанції приписів пункт 94 Розділу УШ Закону № 2464-VI, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Спершу слід зазначити, що постанова місцевого суду оскаржена лише позивачем і лише в певній частині. Відповідно до частини першої статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. З огляду на викладене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог щодо формування вимоги в частині заборгованості в сумі 100000,00 грн. відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Азовський машинобудівний завод" (, 87400, Донецька обл., Мангушський район, селище міського типу Мангуш, вулиця Мурзи, будинок 16, квартира 6) зареєстроване як юридична особа 24.12.2004, перебуває на обліку в Мангуській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної Фіскальної служби у Донецькій області.

Мангуська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної Фіскальної служби у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом № 2464-VI, п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), зокрема, забезпечує реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Відповідно до ст. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Згідно з пунктом 2 частини першої Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI (в редакції, чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Судом встановлено, що 28 листопада 2014 року позивач звернувся до Інспекції із заявою №436-61 про звільнення ПАТ "Азовський машинобудівний завод" від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI (зокрема, від обов'язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

У відповідь на заяву позивача Інспекцією направлено лист від 08.12.2014 за №8069/10/05-40-17, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача, у зв'язку із тим, що не затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

30 квітня 2015 року позивач повторно звернувся до Інспекції із заявою №6-м про звільнення ПАТ "Азовський машинобудівний завод" від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI (зокрема, від обов'язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

13 травня 2015 року листом №2864/08/05-40-013 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, вказавши на те, що Підприємством не надано сертифікат Торгово-промислової палати на підтвердження обставин форс-мажору, також зазначив, що підприємство має майно в м. Бердянську Запорізької області.

09 липня 2015 року ПАТ "Азовський машинобудівний завод" звернулось до Донецької торгово-промислової палати із заявою № 156 про отримання сертифікату ТПП на підтвердження обставини непереборної сили (форс-мажору), що сталися на території проведення антитерористичної операції, для звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску та для не застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обов'язків платника єдиного внеску.

15 липня 2015 року Донецька торгово-промислова палата надала відповідь №1012/12.12-03 ПАТ "Азовський машинобудівний завод" та роз'яснила, що Законом № 1669-VII внесені зміни до Закону № 2464-VI, яким звільнив осіб від виконання своїх обов'язків визначених ч.2 ст. 6 Закону № 2464-VI на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. При цьому, звільнив від відповідальності штрафних та фінансових санкцій за невиконання обов'язків платника єдиного внеску на зазначений період.

07 квітня 2016 року Інспекцією сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 1, за якою вимагається від ПАТ "Азовський машинобудівний завод" сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31.03.2016 року суму в розмірі 1061522,49 грн., у т.ч. недоїмка - 987584,87 грн., штраф - 19638,68 грн., пеня - 54298,94 грн. (а.с.15).

Відповідно до розрахунку недоїмка в розмірі 987584,87 грн. складається з сум нарахування єдиного соціального внеску за період: вересень 2014 року у сумі 21991,54 грн., жовтень 2014 року - 5144,445 грн., листопад 2014 року - 51330,42грн., грудень 2014 року - 48176,41 грн., січень 2015 року - 68267,18грн., лютий 2015 року - 65718,64 грн., березень 2015 року - 72703,76 грн., квітень 2015 року - 70730,31 грн., травень 2015 року - 66338,03 грн., червень 2015 року - 65570,60 грн., липень 2015 року - 62263,69 грн., серпень 2015 року - 59638,34 грн., вересень 2015 року - 61697,45 грн., жовтень 2015 року - 58740,18 грн., листопад 2015 року - 57617,65 грн., грудень 2015 року - 55278,93 грн., січень 2016 року - 26064,24 грн., лютий 2016 року - 24008,06 грн. (а.с.19).

При цьому, рішенням № від 01.10.2014 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску нарахований штраф у розмірі 11119,00 (10%) та пеня у розмірі 28166,45 грн. (0,1% від суми недоїмки). (а.с.27)

Рішенням № від 14.01.2015 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску нарахований штраф у розмірі 8518,78 (10%) та пеня у розмірі 26132,49 грн. (0,1% від суми недоїмки) (а.с.28).

Щодо формування вимоги в частині заборгованості, нарахованої за грудень 2015 року у сумі 49927,70 грн., січень 2016 року - 26064,24 грн., лютий 2016 року - 24008,06 грн., суд зазначає наступне.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності складання контролюючим органом вимоги щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску та у з'ясуванні чи звільнений позивач від обов'язку зі сплати єдиного внеску на підставі положень Закону №2464-VІ та Закону № 1669-VII.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ст. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначає Закон № 1669-VII.

Наведеним Законом внесено зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення пунктом 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону №2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VIІ, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Юридичним місцезнаходженням позивача є смт. Мангуш, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Разом з тим, фактично підприємство здійснює господарську діяльність у м. Бердянськ Запорізької області по вул. Гагаріна, 7 (адрес потужностей).

На підтвердження цього відповідачем надано акт перевірки №495/22-32954671 від 21.08.2014, в якому зазначена адреса орендованого приміщення, виробничого цеха та механоскладального цеха в м. Бердянськ, акт підписаний директором та головним бухгалтером, заперечень з цього приводу не надано; заяви-звернення до контролюючого органу та Бердянської міжрайонної прокуратури співробітників ПАТ "Азовський машинобудівний завод" щодо невиплати заробітної плати, з яких вбачається, що виробничі потужності (фактичне місце роботи працівника) знаходяться в м. Бердянську.

Отже, позивач здійснює діяльність в м. Бердянську, тобто на території, яка не входить до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що Законом № 1669-VII регулюються відносини щодо забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, саме Законом № 1669-VIІ розділ VIII Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-3, який, в свою чергу, передбачає, звільнення платників єдиного внеску, від виконання своїх обов'язків, в тому числі від сплати єдиного внеску.

Отже, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що до позивача не застосовуються положення щодо звільнення від сплати єдиного внеску, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, з огляду на те, що він здійснює діяльність на території, яка не входить до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод" - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі № 805/1565/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства "Азовський машинобудівний завод" до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про часткове скасування вимоги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: І.В.Геращенко

О.О.Чебанов