Справа № 812/1492/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1492/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці С.В.,

при секретарі судового засідання: Лященку А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків Лисичанськводоканал про стягнення коштів з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887920,60 грн,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернулася Державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (далі ДПІ у м. Лисичанську, позивач) з позовом до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків Лисичанськводоканал(далі ЛКСП Лисичанськводоканал, відповідач) про стягнення коштів з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887920,60 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ЛКСП Лисичанськводоканал як субєкт підприємницької діяльності зареєстровано у якості СПД Лисичанською міською радою Луганської області та видане свідоцтво про державну реєстрацію СПД і внесене в Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.11.2016 року держреєстрацію відповідача не скасовано.

За відповідачем рахується податковий борг з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887920,60 грн.

На виконання вимог Закону №2181, ДПІ в м. Лисичанську виставлена Відповідачу перша податкова вимога № 6589 від 08 жовтня 2001 року, яка була вручена посадовій особі відповідача 10.10.2001. Друга податкова вимога №2/151 від 10 грудня 2001 року, яка була вручена посадовій особі відповідача 14.12.2001.

Тому позивач просив стягнути заборгованість перед бюджетом з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887920,60 грн. за рахунок коштів, які перебувають у його власності, з рахунків суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ЛКСП Лисичанськводоканал, ЄДРПОУ №03339851 у банках, обслуговуючих його, за період з 19.02.2016 по 19.11.2016.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначили, що позовні вимоги, викладені у змісті адміністративного позову, визнаються в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наявних у матеріалах справи доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Лисичанське комунальне спеціалізоване підприємство по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків Лисичанськводоканал як субєкт підприємницької діяльності зареєстроване у якості СПД Лисичанською міською радою Луганської області та видане свідоцтво про державну реєстрацію СПД і внесене в Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (а.с.6).

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.11.2016 року (а.с.6) держреєстрацію відповідача не скасовано.

ЛКСП Лисичанськводоканал до ДПІ у м. Лисичанську були подані податкові декларації з рентної плати за спеціальне використання води:

- № від 16.02.2016 у розмірі 223 487,18 грн (а. с. 7-8);

- № від 25.04.2016 у розмірі 238 635,96 грн (а. с. 9-10);

- № від 19.07.2016 у розмірі 192 868,29 грн (а. с. 11-12);

- № від 17.10.2016 у розмірі 232 929,21 грн (а. с. 13-14).

Згідно розрахунку податкового боргу за період з 19.02.2016 по 19.11.2016 станом на 22.11.2016 за ЛКСП Лисичанськводоканал рахується податковий борг з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887920,60 грн (а. с. 18).

Відповідно до корінця першої податкової вимоги форми «Ю1» від 08.10.2001 № 6589 вбачається, що зазначена податкова вимога була виставлена Позивачем Відповідачеві за погодженими податковими зобовязаннями на загальну суму 344,15 грн. та направлена на адресу Відповідача, яку останній отримав 10.10.2001, що підтверджується корінцем першої податкової вимоги (а.с.16).

Відповідно до корінця другої податкової вимоги форми «Ю2» від 10.10.2001 № 2/151 вбачається, що зазначена податкова вимога була виставлена Позивачем Відповідачеві за погодженими податковими зобовязаннями на загальну суму 255 989,77 грн., яку представник Відповідача отримав 14.12.2001 (а.с.17).

01 січня 2011 року набув чинності Податковий Кодекс України, який встановлює перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України з 01.01.2011 року Закон України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами втратив чинність.

Проте, у звязку з тим, що правовідносини щодо наслідків несплати податків за період з 19.02.2016 по 19.11.2016 виникли після набрання чинності Податковим Кодексом України 01.01.2011, а Позивач як на одну з підстав для задоволення позовних вимог посилається на податкові вимоги, які були винесені в порядку Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, суд приходить до висновку, що в даному випадку разом з нормами Податкового Кодексу України слід також аналізувати норми Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податку шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п. 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон № 2181) (Податкові вимоги) у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно п. 6.2.2. статті 6 Закону України № 2181 податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу.

Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобовязань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

Згідно п. 6.2.3. статті 6 Закону України № 2181 податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобовязання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обовязок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно п. 6.2.5. статті 6 Закону України № 2181 6.2.5. у разі коли сума податкового боргу, визначена у першій податковій вимозі, самостійно погашається платником податків до виставлення другої податкової вимоги, друга податкова вимога не надсилається.

Згідно п. 6.3 статті 6 Закону України № 2181 (Черговість виставлення податкових повідомлень і податкових вимог та консолідований борг) податкова вимога повинна містити загальну суму податкового боргу та суми податкового боргу за кожним окремим податком, збором (обовязковим платежем). Податковий орган веде реєстр виданих податкових вимог щодо окремих платників податків.

Згідно п. 6.3.2. статті 6 Закону України № 2181 у разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу. При цьому окрема податкова вимога щодо такого нового податкового боргу не виставляється.

Консолідованим вважається борг, визначений у першій податковій вимозі, збільшений на суму нового податкового боргу, що виник до виставлення другої податкової вимоги.

Згідно п. 6.4 статті 6 Закону України № 2181 (Відкликання податкових повідомлень і податкових вимог) податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо:

а) сума податкового зобовязання або податкового боргу, а також пені та штрафних санкцій (за їх наявності) самостійно погашається платником податків;

б) контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобовязання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження;

в) рішення контролюючого органу про нарахування суми податкового зобовязання або стягнення податкового боргу скасовується чи змінюється судом;

г) податкові зобовязання (крім податкового боргу) розстрочуються або відстрочуються чи стосовно них досягається податковий компроміс та про це зазначається у відповідному рішенні про розстрочення, відстрочення або податковий компроміс; (Підпункт г підпункту 6.4.1 пункту 6.4 статті 6 із змінами, внесеними згідно із Законом N 550-IV від 20.02.2003);

д) податковий борг визнається безнадійним.

Згідно відомостей корінця першої податкової вимоги від 08.10.2001 загальна сума податкового боргу відповідача станом на 08.10.2001 року становила 344,15 грн., код платежу 13050100. Згідно відомостей корінця другої податкової вимоги від 10.12.2001 року загальна сума податкового боргу відповідача станом на 10.12.2001 року становила 255 989,77 грн.

Відповідно до п.п. 6.2.2. п. 6.2 ст. 6 Закону України № 2181 податкові вимоги мають містити суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій. Відповідно до п.п. 6.3.2. п. 6.3 ст. 6 Закону України № 2181 у разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу. Консолідованим вважається борг, визначений у першій податковій вимозі, збільшений на суму нового податкового боргу, що виник до виставлення другої податкової вимоги. Таким чином, відповідно до вказаних норм Закону податкові вимоги повинні містити конкретну суму податкового боргу, яка виникла за певний період часу, який сплинув до моменту винесення першої та другої податкової вимоги.

В судовому засіданні встановлено, що перша податкова вимога винесена станом на 08.10.2001 року та становила 344,15 грн., друга податкова вимога винесена станом на 10.12.2001 року та становила 255 989,77 грн.

Заявлена до стягнення сума податкового боргу згідно наданих документів виникла в період з 19.02.2016 по 19.11.2016. З цього вбачається, що ні перша, ні друга податкові вимоги не могли включати в собі суму податкового боргу, заявленого до стягнення у позові.

При цьому Закон України № 2181 не передбачає розповсюдження дії винесених податкових вимог на суми податкового боргу, які виникнуть у платника податків в майбутньому після винесення першої та другої податкових вимог. П.п. 6.3.2. п. 6.3 ст. 6 Закону України № 2181 чітко визначене поняття консолідованого боргу, який складається з визначеної суми у першій податковій вимозі, збільшеній на суму нового податкового боргу, що виник до виставлення другої податкової вимоги.

При цьому в Законі України № 2181 була зовсім відсутня така норма, як п. 59.5 ст. 59 ПК України, а саме:

«У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).»

В прикінцевих та перехідних положеннях Податкового кодексу України з цього питання також відсутні будь-які розяснення та відповідні положення.

Як наслідок, перша податкова вимога форми «Ю1» від 08.10.2001 № 6589 та друга податкова вимога форми «Ю2» від 10.10.2001 № 2/151 станом на момент розгляду справи є нечинними та судом визнаються неналежними доказами по справі. Посилання позивача на чинність вказаних податкових вимог є незмістовним та помилковим з наведених вище законодавчих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що податковим органом відносно Відповідача не надсилалася податкова вимога щодо податкового боргу як за період з 19.02.2016 по 19.11.2016 в сумі 887 920,60 грн., так і не надсилалися інші податкові вимоги після набрання чинності Податкового кодексу України після 01.01.2011.

Внаслідок чого відповідно до положень п. 95.1 - 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України відсутні підстави для задоволення позову Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків Лисичанськводоканал про стягнення заборгованості саме з рахунків платника на суму податкового боргу у розмірі 887 920,60 грн. У звязку з чим визначена сума заборгованості відповідно до положень ст. 87 Податкового кодексу України підлягає стягненню за рахунок майна, що є підставами для часткового задоволення позовних вимог.

Повне визнання заявлених вимог відповідачем в даному випадку не може бути підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі з таких підстав.

Згідно частини 4 статті 51 КАС України суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, визнання адміністративного позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

При розгляді даної справи було встановлено, що визнання адміністративного позову в частині стягнення заборгованості перед бюджетом з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887 920,60 грн. за період з 19.02.2016 по 19.11.2016 за рахунок коштів, які перебувають у його власності, з рахунків суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ЛКСП Лисичанськводоканал, у банках, обслуговуючих його, суперечить положенням Податкового кодексу України із зазначених вище підстав, що обумовлює часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків Лисичанськводоканал про стягнення коштів з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887920,60 грн задовольнити частково.

Стягнути з Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків Лисичанськводоканал (, 93106, Луганська обл., місто Лисичанськ, вул. Свердлова, буд. 168) заборгованість перед бюджетом з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 887 920,60 грн. (вісімсот вісімдесят сім тисяч девятсот двадцять гривень 60 копійок) за рахунок майна.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 10 лютого 2017 року.

Суддя ОСОБА_1