Справа № 237/163/17
Суддя: Кучко Я. Ю.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 237/163/17
Провадження № 2-а/237/21/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.02.17 м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кучко Я.Ю.

при секретарі Мишко Д.О.

за участю представників відповідача: Дешевої І.В., Литвиненко Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся у Мар'їнського районного суду Донецької області із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Мар'їнському районі Донецької області щодо визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії та зобов'язання провести перерахування.

Вимоги заявника мотивовано неповним з'ясуванням відповідачем обставин, які мають значення для справи і невідповідністю висновків, зроблених у рішенні обставинам справи та нормам законодавства.

Відповідно до заперечень та усних поясненнях представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність з огляду відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу судом встановлено наступне.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 є отримувачем пенсії за віком відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ТОВ «Крок» видано довідку №749 від 26.09.2016 року, за змістом якої ОСОБА_3 працював на зазначеному товаристві з 1983 по 1987 роки та мав заробітну плату відповідно до наданої довідки.

24.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області із заявою про перерахунок пенсії по стажу і зарплаті згідно вимог ст.ст. 40-43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши довідку ТОВ «Крок», копію трудової книжки ОСОБА_3 НОМЕР_2, виконуючим обов'язки начальника Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області прийнято рішення №112 від 02 грудня 2016 року про відмову ОСОБА_3 у перерахунку пенсії.

Таку відмову мотивовано тим, що довідка про заробітну плату №749 від 26.09.2014р. видана підприємством, яке знаходиться на території, непідконтрольній українській владі. Також підприємство не пройшло перереєстрацію на Україні, для проведення перерахунку немає підстав згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою визначено, що будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 3 вищезазначеного закону є недійсним і не створює правових наслідків.

Відмова позивачу у проведенні перерахунку пенсії стала підставою для його звернення до суду із позовом про відновлення порушених прав.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи і заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з огляду на таке.

Згідно ч.1, 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує верховенство права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пункті 34 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначено, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві. Питання, яке має бути розглянуто, стосується того, наскільки обставини справи, що розглядається в цілому давали заявникові право на майновий інтерес, захищений статтею 1 Першого протоколу.

Тобто, майно у визначенні Першого протоколу до Конвенції охоплює як власне майно, так і майнові права - належні до виплати кошти, відповідно до національного законодавства.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Змістом зобов'язань за ст. 13 Конвенції вимагається щоб захист був "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

У рішенні «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73), Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначалось вище, ОСОБА_3 є отримувачем пенсії за віком відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно довідки ТОВ «Крок» №749 від 26.09.2016 року, за змістом якої ОСОБА_3 працював на зазначеному товаристві з 1983 по 1987 роки та мав заробітну плату відповідно до наданої довідки.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією паспорту, та 09.10.2006 року позивач досяг 50 років, згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_3, виданої 29.03.1978 року, позивач має загальний стаж роботи, який визнається відповідачем.

Відповідно до довідки ТОВ «Крок» № 749 від 26.09.2014 року, остання була видана до набрання чинності розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085, на яке посилається відповідач в своєму рішенні. Зазначена довідка містить відомості про те, що позивач працював на зазначеному товаристві з 1983 по 1987 роки з відображенням грошових нарахувань.

Згідно рішення відповідача № 112 від 02.12.2016 року позивач особисто звернувся до відповідача із заявою для перерахунку йому пенсії та надав наступні документи: заяву про перерахунок пенсії, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, військовий квіток, атестат про навчання та довідка про заробітну плату ТОВ «Крок» № 749 від 26.09.2014р. Рішенням № 112 від 02.12.2016 року відповідачем було відмовлено в перерахунку позивачу пенсії, так як довідка про заробітну плату, видана підприємством, яке знаходяться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, в зв'язку з чим не можливо відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здійснити перевірку.

Згідно ч.5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Аналогічна норма міститься в постанові ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При вирішенні заяви позивача про перерахунку пенсії відповідач повинен був керуватися принципом верховенства права (ст. 8 КАС України), відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. П. 20 цього порядку передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). Абзац перший пункту 20 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 920 від 05.07.2006. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пункт 20 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ N 1028 ( 1028-2015-п ) від 09.12.2015.

Отже, п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає три варіанта підтвердження пільгового стажу: трудовою книжкою з відповідними записами у ній, уточнюючі довідки та цій стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Таким чином, перші два варіанти є основними, а третій - може застосовуватись у випадку, коли іншім способом підтвердити пільговий стаж не можливо.

Позивач на підтвердження пільгового стажу надав відповідачу уточнюючи довідки, які мають штампи та печатки, відповідно до законодавства України, з зазначенням ідентифікаційного коду юридичних осіб, які були зареєстровані відповідно до законодавства України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, 24.11.2016 року позивач надав необхідні документи до УПФУ в Мар'їнському районі Донецької області, які надають йому право на перерахування та отримання пенсії за вислугу років відповідно до пп. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але йому було безпідставно відмовлено в перерахунку вказаної пенсії.

Статтею 8 Конституції України визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність: рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтею 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, записи у трудовій книжці позивача, яким відповідає вказана вище довідка № 749 від 26.09.2014 р. підтверджують факт його роботи на ТОВ «Крок» з 1983 по 1987 роки.

Виходячи з наведеного, відповідачем неправомірно відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За розгляд адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, що підтверджується квитанціями від 14 грудня 2016 року та 12 січня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 2, 6-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 122, 128, 143, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області у перерахуванні ОСОБА_3 пенсії протиправною.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області№112 від 02 грудня 2016 року скасувати.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Видати виконавчий лист.

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Донецького апеляційного адміністративного суду, в порядку ст.ст.160,186 КАС України, протягом 10 днів з дня отримання стороною або іншою особою, яка брала участь у справі копії постанови.

Суддя Кучко Я.Ю.

Дата документу 09.02.2017