Справа № 425/3764/16-а
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року Провадження №2-а/425/7/17

Справа №425/3764/16-а

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря- Окрошко О.О, ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рубіжне Луганської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_2 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до відповідача про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та скасування постанови про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності шляхом винесення 11 листопада 2016 року постанови серії АР №153392 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, протиправними та скасування зазначеної постанови .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.11.2016 року року відповідачем було складено постанову серії АР №153392 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

В постанові зазначено, що 11 листопада 2016 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , здійснив обгін ближче ніж 50 метрів перед пішохідним переходом, позначеного державним знаком 5.35.1. та 5.35.2., чим порушив п.п.14.6(в) ПДР України.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи з наступних підстав.

11.11.2016 року, після зупинення відповідачем його автотранспортного засобу та звинувачення в порушенні п.14.6(в) Правил дорожного руху України, він пояснив відповідачу, що правопорушення не скоював і має намір оскаржити дії відповідача.

У порушення процесуальних норм Наказу Міністерства внутрішніх справ України №77 від 26 лютого 2009 року, відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто без нього.

Копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 11.11.2016 року він отримав поштою лише 21.11.2016 року.

Крім того, на його вимогу перевірити нібито скоєне ним правопорушення приладами відео фіксації та опитати свідків, відповідач відмовився їх надати, оскільки записів у нього немає і свідків він опитувати не буде. Також, відповідач не зміг йому пояснити, яким чином було виміряно відстань 50 метрів до пішохідного переходу в темний час доби, оскільки було 21 год. 50 хвил. за київським часом.

Просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №153392 від 11.11.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, визнав її протиправною.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив,що відповідач не мав право розглядати справу на місці вчинення правопорушення ,а повинен був розглянути її за місцем його вчинення,тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення,в даному випадку-це управління патрульної поліції в м.Сєвєродонецьк,Лисичанськ та Рубіжне.Крім того, правопорушення він не вчиняв і доказів цього немає .

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що позивач порушив вимоги п.14.6(в) Правил дорожного руху України, а саме: здійснив обгін автомобілю ближче ніж 50 метрів перед пішохідним переходом. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що 11.11.2016 року вона перебувала разом з відповідачем у службовому авто на патрулюванні, коли під час руху, автомобіль позивача обігнав їх в межах дії знаку «Пешехідний перехід». Вони зупинили водія автотранспортного засобу. На якому саме метрі до пішохідного переходу позивач здійснив обгін їх автомобілю вона точно не знає, однак під часу обгону вона бачила знак «Пешехідний перехід». Крім того,свідок вважає,що відповідач мав право скласти постанову про адміністративне правопорушення на місті скоєння адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши позивача та відповідача, свідка, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Судом встановлено, що 11.11.2016 року о 21-50 год. інспектором взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_2 було складено протокол відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , здійснив обгін ближче ніж 50 метрів перед пішохідним переходом, позначеного державним знаком 5.35.1. та 5.35.2., чим порушив п.п.14.6(в) Правил дорожного руху України.

Постановою про адміністративне правопорушення від 11.11.2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне

правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного

правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.71 КАС України ,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень,обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача,якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (частина друга статті 258КУпАП).

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Також відповідно до положень частини четвертої цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (частина пята статті 258 КУпАП).

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Статтею122 КУпАП передбачено адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, на які накладаються адміністративні стягнення, зокрема про перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258

КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обовязково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, можуть розглядатися:

1) за місцем вчинення правопорушення;

2) за місцем обліку транспортних засобів;

3) за місцем проживання порушників.

Статтею 222 КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам внутрішніх справ (міліції).

Зокрема, в частині першій цієї статті за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, розглядаються у судовому порядку та працівниками відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення«за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При таких обставинах ,суд вважає,що відповідач,розглянувши справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на місці вчинення правопорушення порушив вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення та порушив права позивача на правову допомогу , заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо .

Крім того,заперечуючи в судовому засіданні проти позову,відповідач не надав жодного доказу вчинення позивачем вказаного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що є наявні підстави вважати протиправною та скасувати постанову серії АР № 153392 від 11 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП України

З урахуванням викладеного,суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,71,94, 100,136 159-163, 171-2 КАС України,суд, -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне ОСОБА_2 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії АР № 153392 від 11 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП України скасувати.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.В. Москаленко .