Справа № 357/291/17
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/291/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 29.11.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн. за повторне невиконання УПФУ у Білоцерківському районі рішення суду відповідно до виконавчого листа у справі № 357/2514/15-а 2-а/357/424/15, стягувачем по якому є ОСОБА_1, цю постанову позивач отримав 06.01.2017 року і вважає її необґрунтованою. Розпорядженням від 02.07.2016 № 143352 на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 року, постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ про відкриття виконавчого провадження від 14.06.2016р., УПФУ у Білоцерківському районі було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 А тому позивач вважає, що постанова про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду в повному обсязі винесена необґрунтовано, державний виконавець належним чином не перевіривши виконання постанови суду, застосував до боржника штрафну санкцію, що суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», постанова суду фактично виконана, оскільки такий перерахунок згідно судового рішення їй проведено, а виплату доплати може бути здійснено тільки після надходження цільових бюджетних коштів, Позивач просив суд постанову державного виконавця про накладення штрафу від 29.11.2016 року за повторне невиконання рішення суду у повному обсязі по справі № 357/2514/15-а 2-а/357/424/15 у виконавчому провадженні ВП №51413970 - скасувати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань, заперечень на позов до суду не надходило.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, в т. ч. рішень у справах щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За ч.3 цієї статті відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Як встановлено по справі, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2015 року у справі № 357/2514/15-а 2-а/357/424/15, було зобов»язано УПФУ у Білоцерківському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, а саме за період з 13.06.2014 по 02.08.2014р., перерахувати розмір підвищення до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши його в розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно ст.51 зазначеного Закону, встановивши її в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Встановлено, що 13.06.2016 року була винесена постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ про відкриття виконавчого провадження, а 05.07.2016 року позивачем було направлено в ДВС повідомлення про виконання рішення суду.

Слід зазначити, що постанова про накладення штрафу в розмірі 680 грн. за невиконання судового рішення, винесена державним виконавцем 18. 08.2016 в межах виконавчого провадження №51413970, була скасована постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 07.10.2016 в справі №10031/16-а, і в рішенні суду, яке набрало законної сили, встановлено факт відсутності вини управління ПФУ у Білоцерківському районі у невиконанні судового рішення в часині невиплати грошових коштів.

29.11.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн. за повторне невиконання УПФУ у Білоцерківському районі рішення суду відповідно до виконавчого листа у справі № 357/2514/15-а 2-а/357/424/15, стягувачем по якому є ОСОБА_1, яка надійшла на адресу УПФУ у Білоцерківському районі 06.01.2017 року.

Наведене стверджується копією постанови про накладення штрафу та копією листа відповідача від 23.12.2016 року про направлення цієї постанови на адресу боржника.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням №143352 від 02.07.2016 року на виконання вказаного вище рішення суду ОСОБА_1. проведено перерахунок пенсії, що стверджується копією розпорядження про перерахунок пенсії від 02.07.2016року.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В ч.2 цієї статті визначено перелік документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За змістом статті 1 Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання рішення судів про зобов'язання вчинити певні дії, у тому числі про зобов'язання провести перерахунок та виплатити доплату до пенсії, державним виконавцем організовується в порядку, визначеному статтею 75 вказаного вище Закону.

За приписами ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає можливість зробити висновок, що при вирішенні питання про відповідальність за невиконання рішення державний виконавець повинен пересвідчитись у відсутності об'єктивних причин, що перешкоджають його виконанню.

Враховуючи викладене, постанова про накладення подвійного штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Згідно п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстровано в Мінюсті України 15.01.2015 року за № 41/26486, управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Відповідно до п. 4 цього Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Отже, невиконання судового рішення УПФ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена в Постановах Верховного Суду України від 24 березня 2015 року (Справа № 21-66а15) та від 20.10.2015 року /Справа № 21-2633а15/, які відповідно до ст.244-2 КАС України є обов'язковими до виконання.

Крім того, за положеннями ст.ст. 23, 116 Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

А як передбачено ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Отже, суд вважає, що у позивача були поважні причини невиконання судового рішення в повному обсязі, а тому постанова про накладення штрафу є передчасною.

А тому з врахуванням всього вищенаведеного, суд вважає за можливе постанову від 29.11.2016 року про накладення штрафу на боржника скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.181 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови позивач одержав 06.01.2016 року, позовну заяву подано до суду 13.01.2017 року, про що свідчить штамп відділення зв'язку на конверті, копія фіскального чека з датою оплати коштів за відправлення кореспонденції, копія опису поштових відправлень зі штампом відділення зв'язку.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,17,18,70, 159-163, 181, 185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 29.11.2016 року про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. на управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі Київської області за невиконання виконавчого листа № 357/2514/15-а 2-а/357/424/15 у виконавчому провадженні ВП № 51413970.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. Я. Ярмола