Справа № 711/9793/16-а
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/9793/16-а
Провадження № 2-а/711/19/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М., Бак М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_3 про скасування постанов про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в :

Позивач Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси звернувся до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з позовом (в подальшому збільшені позовні вимоги) про скасування постанов про накладення штрафу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Фонд засновано відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105. Фонд є некомерційною самоврядною організацією і єдиним його дозволеним видом діяльності є державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст.8 цього Закону робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в областях, відділення в районах та містах обласного значення. Управління та відділення виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

31.10.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в межах виконавчого провадження № 50434184 прийнято постанову про накладення штрафу, якою на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси накладено штраф за невиконання без поважних причин рішення суду. Відділення дану постанову отримало 03.11.2016 року.

Позивач дану постанову вважає незаконною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає до скасування.

Так, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2015 р. по справі № 823/3413/14 зобов'язано відділення надати відповідь ОСОБА_3 про результати розгляду його заяви від 13.11.2001 року в порядку ст. 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування….».

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.02.2016 року вказану постанову від 02.12.2015 року залишив без змін.

На виконання постанови суду першої інстанції від 02.12.2015 року по справі № 823/3413/14 відділенням було направлено листа від 18.02.2016 року № 376/03-12 ОСОБА_3, яким надано відповідь про результати розгляду його заяви в порядку ст. 36 Закону № 1105.

Постановою від 12.03.2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС на підставі виконавчого листа № 2-а/711/211/15 від 03.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50434184.

Позивач вважає, що на момент відкриття даного виконавчого провадження судове рішення було виконано добровільно, а тому листом від 18.03.2016 року № 532/03-12 на адресу відділу ДВС направлено копію відповіді про результати розгляду заяви ОСОБА_3, в порядку ст. 36 Закону № 1105.

Розглянувши даного листа, головний державний виконавець відділу ДВС, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», встановив повне фактичне виконання рішення суду та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.03.2016 року.

Однак, як зазначено у позові, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2016 року по справі № 711/3743/16-а, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.08.2016 року, встановлено, що відповідь відділення про результати розгляду заяви ОСОБА_3 від 13.11.2001 року, в порядку ст. 36 Закону № 1105, має бути викладена у формі постанови, а не листа.

Саме тому, на виконання постанови про відновлення виконавчого провадження № 50434184 від 30.08.2016 року, постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2015 року по справі № 823/3413/14 та з урахуванням зауважень, викладених у постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2016 року по справі № 711/3743/16-а, відділення надало до відділу ДВС 07.09.2016 року № 1708/03-12 завірену копію постанови про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.05.2016 року №2301/12052/1112.

Вищевказана постанова про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг прийнята саме за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 від 13.11.2001 року, в порядку ст. 36 Закону № 1105.

Позивач вважає, що законність даної постанови підтвердив Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 10.08.2016 року по справі № 823/782/16, зазначивши: «Аналіз досліджених матеріалів справи дає суду підстави зробити висновок, що оскаржувана позивачем постанова Фонду від 30.05.2016 була прийнята на підставі рішення суду, яким зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду розглянути справу за заявою ОСОБА_3 від 12.11.2001. Відносно суті прийнятої постанови від 30.05.2016, якою відмовлено позивачеві в призначенні страхових виплат, то в даному випадку таке рішення також ґрунтується на рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2004 у справі № 2-59/04, яке набрало законної сили, а отже було обов'язковим до виконання, в зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню». Отже, на думку позивача, суд встановив, що саме заява ОСОБА_3 від 12.11.2001 року, яка була зареєстрована відділенням 13.11.2001 року, розглянута та прийнято відповідне рішення, в порядку ст. 36 Закону №1105.

У позовній заяві зазначено, що на виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 року по справі № 711/5751/16-а до постанови про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.05.2016 року № 2301/12052/1112 були внесенні відділенням доповнення. Тому, листом від 27.09.2016 року № 1831/03-12 до відділу ДВС надано завірену копію постанови про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.05.2016 року № 2301/12052/1112 із доповненнями, внесеними відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 року по справі № 711/5751/16-а.

Також позивачем вказано, що працівниками відділення надавалися усні пояснення щодо обставин справи. Однак, вищезазначені обставини не були взяті до уваги головним державним виконавцем Відділу ДВС при прийняті постанови про накладення штрафу від 31.10.2016 року. На усне запитання про причину не закінчення виконавчого провадження та можливого накладення штрафу за невиконання судового рішення, головний державний виконавець відділу ДВС Вакуленко С.М. не змогла надати чіткого, аргументованого пояснення, постійно розпитувала за «справу № 25», та висунула припущення, що постанова про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.05.2016 року № 2301/12052/1112 повинна була прийнята в межах справи № 25. Інших мотивів встановлення факту невиконання судового рішення представникам відділення не було повідомлено.

У позовні заяві звернуто увагу суду на те, що після Придніпровський районний суд м. Черкаси постановою від 13.04.2016 року по справі № 711/12517/14-а відмовив ОСОБА_3 у задоволенні вимоги про відновлення так званої «справи № 25», зазначивши: «…суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача відновити справу № 25, оскільки оригінал заяви ОСОБА_3 від 12.11.2001 року, яка була зареєстрована відділенням 13.11.2001 року за № 25 з доданими до неї документами знаходиться у відповідача в матеріалах справи № 12052». Отже, під номером 25 у відділенні була зареєстрована заява ОСОБА_3 з доданими до неї документами, а не особова справа.

Позивач стверджує, що головний державний виконавець відділу ДВС Вакуленко С.М. безпідставно затягувала з прийняттям рішення у строки, передбачені законодавством.Так, на момент відновлення виконавчого провадження №50434184 був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV. Відповідно до ч. 1 ст. 75 вказаного Закону, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Разом з цим, ч. 2. ст. 25 Закону передбачає, що у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Оскільки виконавче провадження відновлено 30.08.2016 року, строк на самостійне виконання закінчився 07.09.2016 року, тому головний державний виконавець відділу ДВС, як на думку позивача, мала б ще 08.09.2016 року прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження або ж про накладення штрафу за невиконання судового рішення, як це передбачено ч. 2. ст. 75 даного закону. Відповідно, необхідно було б накласти на відділення штраф, передбачений ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV в розмірі від 40 до 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановити новий строк виконання, і ні в якому разі не штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», який набрав законної сили лише 05.10.2016 року.

Однак, всупереч вимогам на той час чинного законодавства, головним державним виконавцем не було вчинено всіх необхідний дій, в результаті чого було здійснено порушення без поважних на це причин, процесуальних строків на 53 дні.

Крім того, у заяві про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом, позивач вказує на те, що 21.11.2016 року відділення отримало постанову головного державного виконавця відділу ДВС від 16.11.2016 року за виконавчим провадженням № 50434184, якою на відділення повторно накладено штраф за невиконання без поважних причин постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2015 року по справі № 823/3413/14, однак вже в подвійному розмірі.

Також звернуто увагу суду на той факт, що постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2015 р. по справі № 823/3413/14 відділення виконало добровільно, а законність вказаних дій підтверджується постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.08.2016 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 року по справі № 823/782/16.

На момент прийняття постанови про повторне накладення штрафу від 16.11.2016 року, відділення скористалося правом на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, яке передбачене ч. 1 ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 19 та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Адміністративний позов відділенням подано в строки, передбаченні ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з цим, у заяві зазначено, що приймаючи постанову про повторне накладення штрафу від 16.11.2016 року, порушуючи приписи ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», головний державний виконавець не здійснив перевірку фактичних даних виконавчого провадження, не вжив достатніх та необхідних заходів для отримання важливої інформації для прийняття такого роду рішення, а тому прийняв незаконну постанову про накладення штрафу.

Крім того, позивач вказує, що, враховуючи те, що статтями 63 та 74 даного закону встановлений різний порядок обчислення строку на виконання та на оскарження, державний виконавець повинен був перевірити чи отримало та, коли саме відділення отримало постанову про накладення штрафу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.02.2008 року по справі № К-3053/06.

Таким чином, позивач просить суд: скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про накладення штрафу від 31.10.2016 за виконавчим провадженням №50434184; скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про накладення штрафу від 16.11.2016 за виконавчим провадженням №50434184.

В судовому засіданні позивач начальник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси Момот Р.В. та представник позивача за довіреністю Накоп»юк Я.В. повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за довіреністю ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши письмові заперечення проти позову.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши письмові пояснення проти позову.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали адміністративної справи та виконавчого провадження № ВП 50434184, докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2015р. по справі № 823/3413/14 (провадження №2-а/711/211/15) зобов'язано відділення надати відповідь ОСОБА_3 про результати розгляду його заяви від 13.11.2001 року в порядку ст. 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 року вказана постанова суду від 02.12.2015 року залишена без змін.

На виконання постанови суду першої інстанції від 02.12.2015 року по справі № 823/3413/14 відділенням було направлено листа від 18.02.2016 року № 376/03-12 на адресу ОСОБА_3, яким надано відповідь про результати розгляду його заяви, в порядку ст. 36 Закону № 1105. Даного листа ОСОБА_3 отримав 20.02.2016р., що вбачається з повідомлення рекомендованого листа №504.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Вакуленко С.М. від 12.03.2016 року на підставі виконавчого листа №2-а/711/211/15, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси 03.03.2016 року, відкрито виконавче провадження №50434184 і надано боржнику строк для добровільного виконання - 7 днів.

Листом від 18.03.2016 року № 532/03-12 на адресу відділу ДВС направлено копію вказаної відповіді від 18.02.2016р. про результати розгляду заяви ОСОБА_3, в порядку ст. 36 Закону № 1105 (отримано ВДВС 21.03.2016р.).

На підставі цього, головний державний виконавець відділу ДВС, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», встановив повне фактичне виконання рішення суду та виніс постанову від 29.03.2016р. про закінчення виконавчого провадження.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішення управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Гайдар А.В. від 07.04.2016р. постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №50434184 від 29.03.2016р. скасовано.

Постановою від 07.04.2016р. відновлено виконавче провадження №50434184.

Між тим, божником було подано адміністративний позов про скасування постанови від 07.04.2016 про перевірку матеріалів виконавчого провадження.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2016 року по справі №711/3743/16-а (провадження №2-а/711/77/16), у задоволенні позовних вимог відділення виконавчої дирекції Фонду до відділу ПВР УДВС ГТУЮ в Черкаській області про скасування постанови за результатами перевірки виконавчого провадження від 07.04.2016р., - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016р. вказане рішення суду першої інстанції скасоване і постановлено нове рішення, яким скасовано постанову від 07.04.2016р. про результати перевірки ВП №50434184.

При цьому, постановою державного виконавця від 06.07.2016р. з підстав повного фактичного виконання рішення суду за виконавчим листом №2-а/711/211/15, що виданий Придніпровським райсудом м. Черкаси 03.03.2016р., виконавче провадження закінчене.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.08.2016 року (К/800/20128/16) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016р. скасовано, а постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 06.05.2016р. залишено без змін, - встановлено, що відповідь відділення про результати розгляду заяви ОСОБА_3 від 13.11.2001 року, в порядку ст. 36 Закону № 1105, має бути викладена у формі постанови, а не листа.

25.08.2016 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області надійшла ухвала Вищого адміністративного суду від 17.08.2016 у справі № 711/3743/16-а, якою скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016, а постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси залишено в силі.

На підставі цього, постановою державного виконавця від 30.08.2016р. відновлене виконавче провадження №50434184 з виконання виконавчого листа №2-а/711/211/2015 від 03.03.2016р., з врахуванням ухвали ВАС України у справі №К/800/20128/16 від 17.08.2016р.

На виконання постанови про відновлення виконавчого провадження № 50434184 від 30.08.2016 року, постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2015 року по справі № 823/3413/14 (провадження №2-а/711/211/2015) та з урахуванням доводів, викладених у постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2016 року по справі № 711/3743/16-а, відділення надало до відділу ДВС 07.09.2016 року за № 1708/03-12 відповідь та копію постанови про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.05.2016 року №2301/12052/1112, винесену за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 12.11.2001р., яка була зареєстрована відділенням 13.11.2001р. за №25 з доданими до неї документами, оскільки рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.04.2004р. справа №2-59/04 нещасний випадок від 06.05.1987р. не визнаний пов»язаним з виробництвом.

Слід зазначити, що станом на час розгляду даної справи, постанова відділення ВД Фонду від 30.05.2016р. не скасована і є чинною. Дана постанова отримана ОСОБА_3 01.06.2016р., що підтверджується даними рекомендованого листа №196.

Оскільки, відповідно до постанови Придніпровського райсуду м. Черкаси від 13.07.2016р. (справа №711/5751/16а) та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016р. встановлено, що у вказаній постанові від 30.05.2016р. №2301/12052/1112 не зазначено, що розглядалася справа за заявою ОСОБА_3 від 12.11.2001р., яка була зареєстрована Фондом 13.11.2001р. за №25 з доданими до неї документами, - тому на виконання вказаних судових рішень, що набрали законної сили, - відділенням ВД Фонду до постанови від 30.05.2016р. внесені доповнення і зазначено, що відділенням ВД Фонду розглянуто справу за заявою ОСОБА_3 від 12.11.2001р., яка була зареєстрована відділенням ВД Фонду 13.11.2001р. за №25 з доданими до неї документами, відповідно до ст. 37 ЗУ від 23.09.1999р. №1105-ХІУ.

Отже, постанова від 30.05.2016р. із доповненнями також на час розгляду даної адміністративної справи є чинною.

За дослідженим під час розгляду справи судовим рішенням, постановленим Придніпровським райсудом м. Черкаси від 16.04.2004р. (справа №2-59/04), яке набрало законної сили, вбачається, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 06.05.1987р. не пов»язаний з виробництвом, а відтак, такому висновку відповідає й рішення відділення ВД Фонду від 30.05.2016р.

Крім того, під час розгляду справи, судом встановлено, що постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 13.04.2016р. (справа №711/1251/14а) позов ОСОБА_3 було задоволено частково, тобто зобов»язано відділення ВД Фонду розглянути справу за заявою ОСОБА_3 від 12.11.2001р., яка була зареєстрована відділенням 13.11.2001р. за №25 з доданими до неї документами та прийняти рішення відповідно до вимог ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». При цьому, в постанові зазначено, що підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про зобов»язання відділення відновити справу №25 немає, оскільки оригінал заяви ОСОБА_3 від 12.11.2001р., яка була зареєстрована відділенням 13.11.2001р. за №25 з доданими до неї документами знаходиться у відділення в матеріалах справи №12052.

Вказане судове рішення суду набрало законної сили 25.04.2016р.

Також, судом встановлено, що за виконавчим провадженням №50434184 після відновлення виконавчого провадження постановою від 30.08.2016р., - відділенням ВД Фонду 27.09.2016р. за №1831/03-12 до відділу ДВС надано копію постанови про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг від 30.05.2016 року № 2301/12052/1112 із доповненнями, внесеними відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 року.

На підставі даних акту державного виконавця від 25.10.2016р., - постановою державного виконавця Вакуленко С.М. від 31.10.2016р. на боржника за ВП №50434184, як зазначено, - за невиконання без поважних причин рішення суду, накладено штраф в розмірі 5100грн. 00коп. Дана постанова надійшла до відділення ВД Фонду 03.11.2016р.

Крім того, на підставі акту державного виконавця від 16.11.2016р., в якому зазначено, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, - постановою від 16.11.2016р., як зазначено, - за невиконання без поважних причин боржником рішення суду, - на боржника накладено штраф в розмірі 10200грн. 00коп. Дану постанову отримано відділенням ВД Фонду 21.11.2016р.

Постановою державного виконавця від 16.11.2016р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а/711/211/15 від 03.03.2016р. закінчене на підставі ст. 63, ст. 39 ч.1 п.11 ЗУ «Про виконавче провадження», а також до органів досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Також, 24.11.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з відділення ВД Фонду на користь держави штрафу в сумі 5100грн.

Ухвалою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 01.12.2016р. (справа №711/9793/16а, що розглядається судом) вжиті заходи забезпечення позову, шляхом зупинення дії до набрання законної сили судового рішення по справі №711/9793/16а: постанов від 31.10.2016р. та від 16.11.2016р. про накладення штрафу за ВП 50434184.

Відповідно до положень ч.1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в т.ч. на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ст. 6 ч.1КАСУ).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За положеннями статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинний на момент відкриття виконавчого провадження, та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII, який був чинний на момент винесення оскаржуваних постанов.

Згідно із п.п. 6, 7 Перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" (від 02.06.2016 року №1404-VІІІ) рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до зазначених вимог Перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, подальше виконання виконавчого документа здійснювалось відповідно до цього Закону.

Як передбачено ч. 1 ст. 11, ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За положеннями ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).

Порядок та умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 02.06.2016р.). Так, визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, встановлена ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, суд не може погодитись із висновками державного виконавця, що викладені у постановах від 30.10.2016р. та від 16.11.2016р.,- про невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Судом встановлено, що відділенням ВД Фонду вчинялись дії та приймались відповідні рішення, в т.ч. від 30.05.2016р. з внесенням доповнень, які були направлені саме на виконання судового рішення по справі №2-а/711/211/15.

Крім того, жодним чином, дані акту від 25.10.2016р., де державний виконавець Вакуленко С.М. вказує, що ОСОБА_3 повідомив про те, що, як він вважає, - рішення суду у справі №2-а/711/211/15 не виконано та слід вважати діючою справу №25, а не справу №12052, а також дані акту від 16.11.2016р., де державний виконавець Вакуленко С.М. вказує, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, - не підтверджують висновки, викладені в оскаржуваних постановах.

Слід зазначити, що державний виконавець, отримавши від боржника постанову від 30.05.2016р., в т.ч. постанову від 30.05.2016р. із внесеними доповненнями та інші матеріали, не звертався до суду, який постановив судове рішення, що виконується по справі №2-а/711/211/15, щодо його роз»яснення, як передбачено статтею 170 КАСУ.

Крім того, на думку суду, помилковими є твердження відповідача по справі про те, що постанову відділення ВД Фонду від 30.05.2016р., в т.ч. із внесеними доповненнями, яка на час розгляду справи є чинною, і яка містить посилання на те, що вона, як вказано, винесена на виконання іншого судового рішення - по справі №711/12517/14а та по справі №711/5751/16-а, - не можна вважати виконанням рішення за виконавчим листом №2-а/711/211/15, - оскільки вона прийнята за результатами розгляду справи за заявою ОСОБА_3 від 12.11.2001р., яка була зареєстрована відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси 13.11.2001р. за №25 з доданими до неї документами, відповідно до статті 37 ЗУ від 23.09.1999р. №1105-ХІУ. Постанову від 30.05.2016р., в т.ч. з внесеними доповненнями та відповіді отримано ОСОБА_3, про що зазначалось вище.

Викладене в постанові відділення від 30.05.2016р. жодним чином не суперечить постановленому рішенню суду від 02.12.2015р. та викладеному у виконавчому листі, виданому Придніпровським райсудом м. Черкаси 03.03.2016р. по справі №2-а/711/211/15.

Також слід зазначити, що на час розгляду справи, судом не встановлено даних, які б свідчили про те, що був встановлений контроль за виконанням судового рішення по справі №2-а/711/211/15, або ж особа - позивач ОСОБА_3, на користь якого було ухвалено постанову суду у цій справі, подав до суду заяву в порядку ст. 267 КАСУ і судом визнано протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинених суб»єктом владних повноважень - відділенням ВД Фонду на виконання постанови суду від 02.12.2015р.м

Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 6, 70-72, 94, 160-163, 267, 170 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про накладення штрафу від 31.10.2016 за виконавчим провадженням №50434184;

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про накладення штрафу від 16.11.2016 за виконавчим провадженням №50434184.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Головуючий: С. М. Позарецька