Справа № 639/4872/16-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 р.Справа № 639/4872/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2016р. по справі № 639/4872/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 6 роти батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Петренка Євгена Валерійовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 6 роти батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Петренка Є.В. про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887238 від 13.06.2016 р., якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 13.06.2016 р. його притягнуто до відповідальності за порушення п. 8.4 «в» та 2.1 «r» Правил дорожнього руху, але зупинка в зоні дії знаку 3.34 здійснена вимушено, оскільки позивач відчув різкий біль у серці та погіршення самопочуття, звернув з проїжджої частини ближче до бордюру, увімкнув аварійний сигнал на декілька хвилин, діяв у стані крайньої необхідності. Що стосується порушення п. 2.1 «r» ПДР, то поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності мав при собі, його пред'явив, але не передавав особисто в руки відповідачу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 11.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 13.06.2016 року інспектором 6 роти батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Петренком Є.В. прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 887238, якою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він під час керування автомобілем TOYOTA Camry, державний номерний знак НОМЕР_1, об 11 год. 30 хв., рухаючись по вул.Полтавський шлях в м. Харкові, в районі будинку 155, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 (зупинку заборонено), чим порушив вимоги п. 8.4 «в» ПДР. В оскаржуваній постанові також зазначено, що ОСОБА_1 не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що є порушенням п. 2.1 «r» ПДР.

Відповідно до вказаної вище постанови до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позивач не погодився із постановою у справі про адміністративне правопорушення та оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що жодного доказу на підтвердження вимушеної зупинки «на декілька хвилин» в зоні дії знаку 3.34 ПДР позивачем не надано, а також, що ОСОБА_1 були порушені вимоги п.п. 2 .1«r» п. 2 «Правил дорожнього руху», оскільки він не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження його твердження про порушення позивачем вимог ПДР України, а саме: не зазначені пояснення позивача чи свідків, а також інші докази, що засвідчують факти неправомірних дій учасників дорожнього руху.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Так, відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч.1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач не заперечує факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 статті 122 КУпАП, проте зазначає, що діяв у стані крайньої необхідності, оскільки відчув гострий біль у серці та погіршення самопочуття.

Проте, колегія суддів зазначає, що жодного доказу на підтвердження вимушеної зупинки на декілька хвилин через біль у серці позивачем не надано.

Щодо правопорушення, передбаченого ч.1 статті 126 КУпАП, а саме: не пред'явлення відповідачу полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач в апеляційні скарзі зазначає про те, що висновок суду першої інстанції в цій частині грунтується лише на припущеннях, оскільки поліс в нього був, проте він не надав його особисто в руки відповідачу, а лише пред'явив у своїх руках.

Колегія суддів відхиляє даний довод апеляційної скарги, оскільки позивачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не було надано копію вказаного вище полісу в обґрунтування зазначеного доводу.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову та зазначає, що воно скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2016р. по справі № 639/4872/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 13.02.2017 р.