Справа № П/811/1872/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року справа № П/811/1872/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: Погребняка А.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3
до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яка полягає у неподанні до Міністерства внутрішніх справ України в 15-дений строк з дня реєстрації, документів, зазначених в пункті 7 Порядку №850, висновку щодо виплати позивачеві грошової допомоги, у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, негайно подати до Міністерства внутрішніх справ України документи, зазначені в пункті 7 Порядку №850, висновок щодо виплати позивачеві грошової допомоги, у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності.

В обґрунтування позову позивач вказав, що маючи право відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-ХІІ, на отримання одноразової грошової допомоги, він як інвалід ІІІ групи, у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ звернувся до Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою, в якій просив здійснити йому виплату одноразової допомоги. Однак, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області листом від 28.10.2016 р. №2213/02/28-2016 повідомило позивача, що на теперішній час в МВС України та Національній поліції України не врегульоване питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, які отримали захворювання, травму та поранення відповідно до довідки медико - соціальної експертної комісії від причин інвалідності "захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ". Таку бездіяльність позивач вважає протиправною, та просить суд задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні представником позивача позицію викладену в адміністративному позові підтримано.

Відповідач не погоджуючись із адміністративним позовом подав письмові заперечення, в яких виклав свою позицію, та зокрема наголосив на правомірності своїх дій при наданні відповіді на заяву позивача викладеної у формі листа (а.с.35-38).

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів частини шостої статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України, складення постанови у повному обсязі було відкладено до 13 лютого 2017 року із проголошенням вступної та резолютивної частини постанови в тому самому судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, дійшов наступних висновків.

За приписами п.1, 3, 9 частини 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Так, предметом спору у даній справі, є правомірність дій Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області при розгляді заяви ОСОБА_3 щодо призначення останньому одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності поліцейського.

При вирішенні даного спору, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №106 о/с від 29.04.2016 року підполковника поліції ОСОБА_3, начальника Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 08 місяців 15 днів.

22 квітня 2016 року військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області" за розпорядженням УКЗ МВС в області здійснено медичний огляд ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-26).

З довідки серії 12 ААА №007232 від 05.10.2016 р., вбачається, що ступінь втрати позивачем професійної працездатності становить 40% (а.с.7).

Як свідчить довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №183236 від 05.10.2016 р., позивачеві з 03.10.2016 р. встановлено III групу інвалідності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.6).

04 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою (рапортом), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності (внаслідок набуття захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ) (а.с.20).

До вказаної заяви зокрема позивачем також долучено: довідку про визначення ступеня втрати працездатності; копію довідки про встановлення інвалідності; копію свідоцтва про хворобу; копію паспорту та ідентифікаційного коду.

В свою чергу, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області листом від 28 жовтня 2016 року №2213/02/28-2016 повідомило позивачеві, що відповідно до пункту 4 абзацу 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07 листопада 2015 року, передбачено що одноразова грошова допомога в разі втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції (а.с.27).

При цьому, в даному листі наголошено, що на теперішній час немає правових підстав для призначення позивачеві одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з такими діями відповідача вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом вказаної статті Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 56 Конституції встановлює, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Процесуальні питання оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень регламентовані Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в т.ч., на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу силу. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 року.

Розділом XI прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII (із змінами) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, статтею 23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), яким встановлено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Зокрема, пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

- витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України.

При цьому, саме на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача - Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою (рапортом), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).

Однак, листом від 28 жовтня 2016 року №2213/02/28-2016 заступник начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Ткачонок Д.Г. повідомив позивача про те, що на теперішній час в МВС України та Національній поліції України не врегульоване питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, які отримали захворювання, травму та поранення відповідно до довідки медико - соціальної експертної комісії від причин інвалідності "захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

Виходячи із аналізу вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що розгляд заяви позивача відбувся з порушенням Порядку №850, оскільки відповідач не звертався ні з документами, ні з висновком до Міністерством внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги позивачу, і відповідно будь-яке рішення з даного питання Міністерством внутрішніх справ України не приймалося.

Вказане також підтверджується показами допитаного у судовому засідання в якості свідка ОСОБА_6 (спеціаліста УФЗБО)

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Отже, посилання відповідача на обставину, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оскільки був звільненим з поліції є необґрунтованим.

Відтак, судом не беруться до уваги письмові заперечення відповідача на даний адміністративний позов, оскільки як встановлено в судовому засіданні та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_3, встановлено ІІІ групи інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а також, як передбачено статтею 23 Закону України "Про міліцію" - право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Таким чином, суд приходить до переконання, що Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області діяло не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, а саме не сформувало висновок щодо нарахування одноразової грошової допомоги, та не передало його на розгляд МВС України, відтак його бездіяльність є протиправною.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 8 Основного Закону в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основою якого є ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рівність усіх перед законом, що випливає зі статті 24 Конституції України, позначається на регулюванні всіх суспільних відносин. Дотримання цього принципу означає, зокрема, й заборону без розумного виправдання запроваджувати різницю в правах осіб, які належать до однієї й тієї самої категорії (заборону відмінного поводження з особами, які перебувають в однакових чи споріднених ситуаціях).

Так, з даного питання Конституційний Суд України зазначив: «Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проткнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню» (абзаци другий і третій пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Щодо соціальних гарантій прав людини особливе значення має справа має рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 р. No6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії), у мотивувальній частині якого було зазначено, що «.. пільги, компенсації і гарантії є складовою конституційного права громадянина на соціальний захист і достатній рівень життя кожного»

Таким чином, правова позиція Конституційного Суду України полягає в тому, що приймаючи нові закони законодавчий орган повинен враховувати, що в Україні діє принцип верховенства права, нові закони не повинні обмежувати права певних (окремих) категорій осіб та створювати для них ситуацію, яка буде позбавляти їх соціальних виплат та гарантій.

Суд звертає увагу, що ліквідація такого органу як Міліція (прийняття закону про її ліквідації) та створення зовсім нового органу - Поліції не повинно позбавляти осіб (працівників, колишніх працівників міліції) тих прав і гарантій, які були для них передбачені відповідно до Закону України "Про міліцію" або створювати будь-які перепони в їх реалізації.

Не можна ліквідувати один орган та створити новий, який буде виконувати аналогічні функції не забезпечивши виконанні всіх гарантій на які розраховували та мали право працівники попереднього органу. Дія законодавчих органів у такий спосіб, може призвести то свавілля та грубого порушення прав особи, оскільки не можна створювати певні гарантії, давати особі впевненість у захисті її прав, а потім ліквідовуючи відповідний орган (посаду і т.і.) позбавляти особу таких з мотивів відсутності такого органу (структури) у зв'язку з ліквідацією та відсутністю правонаступників.

Таким чином, суд вважає, що відповідач зобов'язаний був розглянути заяву позивача та вчинити відповідні дії передбачені законодавством.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

За змістом частин першої, четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яка полягає у неподанні до Міністерства внутрішніх справ України в 15-дений строк з дня реєстрації висновку щодо виплати позивачеві грошової допомоги, у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності відповідно до пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

3.Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати позивачеві грошової допомоги, у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності зазначений в пункті 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст виготовлено 15.02.2017 року.

Суддя Р.В. Жук