Справа № 322/1082/16 (2-а/322/18/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"09" лютого 2017 р.Справа № 322/1082/16 (2-а/322/18/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Федосеєвої Ю.В.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельової Вікторії Вікторівни на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року у справі №322/1082/16 за позовом ОСОБА_4 до голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельової Вікторії Вікторівни про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03.11.2016 року звернувся до Новомиколаївського районного суду Запорізької області з позовом до голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельової Вікторії Вікторівни, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області № 132к від 20.10.2016 року про оголошення йому догани.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельової Вікторії Вікторівни від 20 жовтня 2016 року № 132-к «Про оголошення догани ОСОБА_4.».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від позивача до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Крім того, позивач просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_4 працює провідним спеціалістом-юрисконсультом відділу агропромислового розвитку Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області з 21 січня 2008 року.

02.06.2016 року розпорядженням голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області на позивача було покладено виконання обов'язків начальника відділу агропромислового розвитку райдержадміністрації.

Розпорядженням голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 20.10.2016 року № 132к позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

З вказаним розпорядженням позивач був ознайомлений 24.10.2016 року, про що свідчить його особистий підпис.

Непогодившись з таким розпорядженням, ОСОБА_4 оскаржив його до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Засади дисциплінарної відповідальності державних службовців закріплені у Главі 2 Розділу VIII Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі по тексту - Закон №889).

Згідно п.7 частини 1 статті 2 вказаного Закону суб'єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

В даному випадку у розумінні Закону №889 відповідач - голова райдержадміністрації як суб'єкт призначення, є керівником державної служби.

Відповідно до п.8, 9,10 ч.2 статті 17 Закон №889 керівник державної служби:

- здійснює контроль за дотриманням виконавської та службової дисципліни в державному органі;

- розглядає скарги на дії або бездіяльність державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»;

- приймає у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

В апеляційній скарзі відповідач посилається на ту обставину, що голова районної держадміністрації не є належним відповідачем у справі, оскільки його розпорядження у відповідності до ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є актами місцевої державної адміністрації та зачіпають права та створюють обов'язок для Новомиколаївської райдержадміністрації. Розпорядження голови райдержадміністрації №132к від 20.10.2016 року «Про оголошення догани ОСОБА_4.» є актом індивідуальної дії, видано керівником державної служби та застосовано з метою дотримання вимог на захист інтересів державної служби, виконавцем якого в даному випадку був голова Новомиколаївської райдержадміністрації - Чмельова В.В..

Таке посилання апелянта є суперечливим самому собі, не ґрунтується на законі, а тому колегією суддів до уваги не приймається.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Частиною третьою статті 43, статтею 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Вказані норми Закону України «Про місцеві державні адміністрації» кореспондуються з нормами ст.17 Закону №889.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону №889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною другою статті 65 Закону №889 визначено вичерпний перелік дисциплінарних проступків, а саме: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Частиною третьою статті 66 Закону №889 передбачено можливість застосування суб'єктом призначення або керівником державної служби дисциплінарного стягнення у виді догани, в разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до статті 68 Закону №889 дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення (ч.1), а на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): зауваження - суб'єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (п.2 ч.2).

Відповідно до частин 1 та 2 ст.69 Закону №889 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ. Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Частинами 3 та 4 ст.69 Закону №889 визначено коло осіб, які ключаються до складу дисциплінарної комісії та порядок затвердження складу дисциплінарної комісії.

Згідно частин 9 - 11 статті 69 Закону №889 дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення. Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

За приписами статті 73 Закону №889 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа, що повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Згідно з ч.2 ст.74 Закону №889 дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Відповідно до положень ст.75 Закону №889 перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення, в якому відображається час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною першою статті 77 Закону №889 визначено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення

Згідно з ч.2 ст.77 Закону №889 у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищенаведені положення Закону №889, процедура притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності має такі обов'язкові стадії:

1) ініціювання дисциплінарного провадження суб'єктом призначення (ч.1 ст.68);

2) формування дисциплінарною комісією дисциплінарної справи, відповідно до вимог ч.2 ст.73 (ч.1 ст.73);

3) розгляд сформованої належним чином дисциплінарної справи на засіданні дисциплінарної комісії та внесення за результатами цього розгляду подання суб'єкту призначення (ч.ч.9, 10 ст.69);

4) розгляд дисциплінарної справи суб'єктом призначення з урахуванням подання дисциплінарної комісії протягом 10 календарних днів з дня отримання подання, що обов'язково має включати відібрання письмового пояснення у державного службовця або фіксування факту відмови від надання такого пояснення (ч.11 ст.69, ст.75 ч.5 ст.77);

5) прийняття суб'єктом призначення вмотивованого рішення за результатами розгляду подання дисциплінарної комісії та дисциплінарної справи (ч.ч. 1, 2 ст. 77).

Судом перщої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в матеріалах дисциплінарної справи ОСОБА_4 відсутній будь-який документ, виданий суб'єктом призначення, щодо ініціювання дисциплінарного провадження.

Пояснення представника відповідача, що таким документом є доповідна записка від 29.09.2016 року начальника загального відділу апарату райдержадміністрації ОСОБА_5 про порушення ОСОБА_4 виконавської дисципліни з резолюцією відповідача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказаний документ не відповідає приписам ч.1 ст.68 Закону №889, виконавець цієї доповідної не є суб'єктом призначення ОСОБА_4, а відповідачем на підставі доповідної не видалось розпорядження щодо початку дисциплінарного провадження відносно позивача.

Крім цього, матеріали дисциплінарної справи відносно ОСОБА_4 не містять всіх необхідних документів, передбачених ч.2 ст.73 Закону №889, а саме в ній, крім підстави для відкриття дисциплінарного провадження, також відсутні: характеристика державного службовця станом на час формування дисциплінарної справи (наявні лише характеристики за 2010 та 2013 роки); відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; інформаційна довідка з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; висновку про наявність чи відсутність у діях державного службовця конкретного дисциплінарного проступку, передбаченого ч.2 ст.65 Закону №889 та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачених цим Законом; а також пояснення самого ОСОБА_4 або акту про відмову в наданні такого пояснення.

Таким чином, дисциплінарна справа ОСОБА_4 сформована дисциплінарною комісією без врахування та з порушенням вимог ч.2 ст.73 Закону №889, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на засіданні дисциплінарної комісії, яке відбувалось 17.10.2016 року, не було належним чином досліджено обставини дисциплінарної справи, та, як наслідок, у протоколі №4 від 17.10.2016 року відсутні конкретні відомості про дату, час та місце вчинення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку, обставини, за яких було вчинено проступок та його юридична кваліфікація.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно вказаного протоколу засідання дисциплінарної комісії №4 від 17.10.2016 року вбачається, що на засіданні було присутньо 12 осіб. Проте, за результатами голосування («за» -11, «утрималось» - 0, «проти»- 0, «не голосували» - 2) в голосуванні брало участь 13 осіб (а.с.65-67).

Вказані недоліки дисциплінарної справи також залишено поза увагою відповідача при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення. При цьому, відповідачем не було відібрано письмових пояснень у позивача в порядку, передбаченому ст.75 Закону №889.

Згідно з протоколом засідання постійнодіючої дисциплінарної комісії районної державної адміністрації з розгляду дисциплінарних справ державних службовців апарату, малочисельних та самостійних структурних підрозділів від 17.10.2016 року № 4 вирішено: «у зв'язку з систематичним невиконанням, неналежним виконанням посадових обов'язків, актів органів державної влади, розпоряджень та доручень голови обласної та районної державної адміністрації винести догану ОСОБА_4, в.о. начальника відділу агропромислового розвитку Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області».

Розпорядженням голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельової В.В. від 20.10.2016 року № 132к було оголошено догану ОСОБА_4, в.о. начальника відділу агропромислового розвитку районної державної адміністрації. Підставою зазначено: протокол засідання постійнодіючої дисциплінарної комісії районної державної адміністрації з розгляду дисциплінарних справ державних службовців апарату, малочисельних та самостійних структурних підрозділів від 17.09.2016 року № 4 (а.с.6).

Розпорядженням голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельовою В.В. від 10.11.2016 року № 138-к «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 20.10.2016 року № 132 к «Про оголошення догани ОСОБА_4.», підставу викладено у новій редакції, а саме: «Підстава: протокол засідання постійнодіючої дисциплінарної комісії районної державної адміністрації з розгляду дисциплінарних справ державних службовців апарату, малочисельних та самостійних структурних підрозділів від 17.10.2016 року № 4» (а.с.44).

Колегія суддів взагалі не вбачає будь-якої різниці між «підставами» оголошення догани позивачу, вказаними в зазначених розпорядженнях.

Оскаржуване розпорядження голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельової В.В. від 20 жовтня 2016 року №132-к «Про оголошення догани ОСОБА_4.», видане за результатами матеріалів дисциплінарної комісії, не відповідає вимогам частини другої статті 77 Закону №889, оскільки в ньому відсутні стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що в оскаржуваному розпорядженні відповідачем не зазначено, за що саме було накладено дисциплінарне стягнення на позивача, з чим погоджується колегія суддів.

Посилання апелянта на ту обставину, що ОСОБА_4 несумлінно виконує покладені на нього обов'язки, факти, які стали підставою для винесення йому догани, зафіксовано в матеріалах дисциплінарної справи, формальні недоліки, як-то несвоєчасне ознайомлення позивача з розпорядженням про догану, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті розпорядження, колегією суддів до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відсутність в розпорядженні відповідача від 20 жовтня 2016 року №132-к «Про оголошення догани ОСОБА_4.» стислого викладу обставин та виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації, а також наявність порушень при формуванні та розгляді дисципланірної справи відносно позивача, є самостійною і достатньою підставою для скасування рішення суб'єкта призначення (розпорядження) і виключає подальшу перевірку судом обставин, що були підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та правомірності висновків дисциплінарної комісії по суті, оскільки останнє вже не може впливати на правове вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття розпорядження від 20.10.2016 року № 132к «Про оголошення догани ОСОБА_4.».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу голови Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Чмельової Вікторії Вікторівни на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року у справі №322/1082/16 залишити без задоволення.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року у справі №322/1082/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 14 лютого 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак