Справа № 809/1703/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. №809/1703/16

14 год. 40 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача Бабій С.С.,

представника відповідача Крупи М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Макком-Груп" до управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Макком-Груп" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі проведеної перевірки управлінням Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанову за №09-01-105/276 від 03.11.2016 року про накладення штрафу за порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 23 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає посилання контролюючого органу на те, що цивільно-правовий договір про надання послуг №22/1-1Т від 22.01.2016 року, укладений ТОВ "Макком-Груп" з ОСОБА_3, має ознаки трудового договору, безпідставним, оскільки предметом даної угоди є виконання конкретних послуг, сторонами у договорі визначено результат, обсяг, місце, термін виконання робіт та їх вартість. Виконавець виконував індивідуально визначену роботу, використовував власний інструмент та обладнання для виконання робіт. Крім того не було встановлено факту прийняття на роботу вищевказаної особи за конкретною кваліфікацією чи професією, в штатному розписі Товариства посада щодо виконання такого роду робіт не передбачена. На даний час дія договору припинена у зв'язку з повним виконанням сторонами своїх зобов'язань, що підтверджується актом здавання-приймання виконаних робіт. Також позивачем відповідно до вимог чинного законодавства були сплачені всі податки і збори, в розмірах визначених саме для цивільно-правових виплат, а не заробітної плати. Оскільки дані ознаки угоди не притаманні трудовому договору, трудові відносини між сторонами не виникли, а тому позивач вважає оскаржену постанову про накладення штрафу за №09-01-105/276 від 03.11.2016 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача вимоги, викладені в адміністративному позові, підтримала в повному обсязі з мотивів, зазначених в позовній заяві. Суду пояснила, що висновки перевірки, на підставі якої прийнято оскаржене рішення не відповідають обставинам справи. Вказала, що Товариством особам, які проводили перевірку, були надані всі відповідні документи, які однак протиправно залишились без уваги з боку відповідача. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні. Зазначив, що позивачем порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, оскільки Товариством трудові відносини з ОСОБА_3 шляхом видання відповідного наказу не оформлено, характер виконуваної роботи за договором цивільно-правового характеру відповідає трудовим функціям за посадою, що повинна бути зазначена в штатному розписі, а тому вказаний договір має ознаки трудового договору. Таким чином постанова про накладення штрафу за №09-01-105/276 від 03.11.2016 року, на думку відповідача, винесена правомірно. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних мотивів.

Судом встановлено, що на підставі наказу про перевірку від 29.09.2016 року за № 941-Д та направлення від 29.09.2016 року за № 4929, управлінням Держпраці в Івано-Франківській області проведена планова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Макком-Груп" на предмет додержання цим суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт за № 09-01-0027/536 від 20.10.2016 року (а.с.11-25).

Перевіркою, серед іншого, виявлено порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, зокрема неналежне оформлення трудових відносин ТОВ "Макком-Груп" з ОСОБА_3, з яким 22.01.2016 року укладений договір про надання послуг №22/1-1Т, який на думку органу Держпраці має ознаки трудового договору.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту перевірки відповідач прийняв оскаржену постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.11.2016 року за № 09-01-105/276, якою на ТОВ "Макком-Груп" за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України накладено штраф у розмірі 43 500,00 грн. згідно абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (а.с. 26).

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Частиною 1 статті 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Як встановлено судом, позивачем укладено договорів про надання послуг за №22/1-1Т від 22.01.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Макком-Груп" як Замовником та громадянином ОСОБА_3 як Виконавцем. Відповідно до предмету вказаного договору, Виконавець зобов'язується надати послуги по приготуванню, обслуговуванню, супроводу та контролю параметрів промивних рідин (бурового розчину) при бурінні свердловини №31 Кадобнянська. Замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану Виконавцем роботу. Документ, який підтверджує виконання робіт Виконавцем за цим договором є Акт здачі-приймання виконаних робіт (пункт 6.1. даного договору).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, повинен дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Загальне визначення цивільно-правового договору міститься у статті 626 Цивільного Кодексу України, згідно частини 1 якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відтак, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Суд зазначає, що за договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами не робиться. Водночас відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

В судовому засіданні не встановлено факту прийняття ОСОБА_3 на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, не встановлено факту роз'яснення його прав і обов'язків та проінформування під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

За трудовим договором працівник має виконувати вимоги внутрішнього трудового розпорядку, встановлені адміністрацією підприємства, де він працює, дотримуватися трудової дисципліни (ст.ст. 139-152 КЗпП України), на роботодавця покладається ряд обов'язків щодо працівника, які підлягають виконанню незалежно від змісту трудового договору, а за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України). При цьому у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 327 ЦК України).

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи представника позивача про невідповідність відносин з ОСОБА_3 трудовому законодавству, про що свідчать матеріали адміністративної справи, а саме Журналом реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці та Правилами внутрішнього трудового розпорядку Товариства у яких відсутні записи про інструктаж та ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_3 (а.с. 69-73).

Умовами цивільно-правової угоди, укладеної між сторонами, передбачено, що виконавець повинен самостійно організувати та нести відповідальність за організацію та виконання роботи з урахуванням вимог техніки безпеки з охорони праці. Зазначені умови притаманні саме договору підряду.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України.

Відповідно до розділу 9 договору сторони самостійно несуть відповідальність за завдану ними шкоду, тобто сторони погодили обсяг відповідальності відмінний від норм трудового законодавства та встановили матеріальну відповідальність позивача на рівні цивільно-правових відносин.

Пунктами 4.1-4.2 договору сторони погодили, що вартість робіт виконаних у відповідності до умов Договору складає 31 000 грн. з відрахуванням суми податків вставлених чинним законодавством України, а замовник зобов'язується після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт виплатити виконавцю вказану суму.

Як слідує зі змісту цивільно-правового договору від 22.01.2016 року, метою його укладання є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Предметом договору є виконання конкретних послуг по приготуванню та обробці бурового розчину при проведенні будівництва свердловини. Фактично ОСОБА_3 виконувалась індивідуально визначена робота. При цьому суд відхиляє посилання суб'єкта владних повноважень на те, що ОСОБА_3 виконував ряд функцій, що свідчить про наявність у спірних правовідносинах фактичних елементів трудової угоди, оскільки передбачені вищезгаданим договором роботи є складовими одного робочого процесу - виготовлення бурового розчину, що є невід'ємною складової частину буріння, а не добування газу, як основного виду діяльності ТОВ "Макком-Груп".

Згідно пункту 3.4 вказаного договору Виконавець використовував власний інструмент та обладнання для виконання робіт, що суперечить юридичній природі трудового договору.

Відповідно до договору матеріали для приготування розчину надавалися Замовником, що підтверджується актами передачі матеріалів до договору про надання послуг від 22.01.2016 року (а.с. 31-37).

Суд вказує, що в даному випадку предметом цивільно-правового договору про надання послуг, який укладений суб'єктом господарювання з фізичною особою, є виготовлення бурового розчину, що є невід'ємною складовою частиною буріння, тобто виконанням саме індивідуально визначених функцій виконавцем послуг.

Разом з тим, судом встановлено, що дія договору припинена у зв'язку з повним виконанням сторонами своїх зобов'язань, що засвідчено підписанням акту здавання-приймання наданих послуг по приготуванню і обробленню бурового розчину при будівництві свердловини №31 Кадобнянська від 31.05.2016 року із зазначенням об'єму приготовленого і обробленого бурового розчину та використаних матеріалів замовника, вказаних у звітах про використані матеріали (а.с. 30).

Як встановлено судом, зокрема згідно дослідженого в якості письмовго доказу витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ "Макком-Груп" бурінням не займається, а відповідно до пояснень представника позивача, які відповідачем не спростовані, послуги з буріння свердловин Товариству надає ТОВ "Західтехногазінвест".

В судовому засіданні встановлено, що фактично винагорода за виконану роботу виплачена ОСОБА_3 одноразово по закінченню наданих послуг в розмірі 31 000 грн. із відрахуванням суми податків та підтверджується виписками з банку, що в свою чергу також притаманно цивільно-правовим договорам (а.с. 7, 38).

В той же час, слід зазначити, що за договором про надання послуг №22/1-1Т від 22.01.2016 року були сплачені податки передбачені чинним законодавством, а саме: військовий збір в розмірі 465,00 грн., податок на доходи фізичних осіб в розмірі 5 580,00 грн. та єдиний соціальний внесок в розмірі 6 820,00 грн., тобто в розмірах, визначених для виплат за цивільними, а не трудовими договорами.

Одночасно судом встановлено, що у поданій позивачем податковій звітності відображено суму винагороди за вказаним договором цивільно-правового характеру із зазначенням першого коду типу нарахувань - сума заробітної плати (доходу) за виконану роботу (надані послуги).

Крім того, судом досліджено наданий позивачем в судове засідання податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2016 року, у якому зазначено податковий номер ОСОБА_4, сума виплаченого та нарахованого доходу, код податкового розрахунку 102, тобто виплата відповідно до умов цивільно-правового договору.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до внутрішнього переконання, що відносини, які виникли згідно договору про надання послуг №22/1-1Т від 22.01.2016 року, укладеного між ТОВ "Макком-Груп" та ОСОБА_3, фактично є цивільно-правовими відносинами, до яких слід застосовувати норми цивільного законодавства.

Згідно частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, саме найманий працівник, тобто особа, яка перебуває у фактичних трудових відносинах з працедавцем.

Таким чином, суд вважає, що висновок управління Держпраці в Івано-Франківській області про порушення частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України спростовується вищевикладеним, а відтак постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 13.10.2016 року за № 09-01-105/256 підлягає до скасування.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового у розмірі 1 378,00 грн. підтверджується платіжним дорученням за № 1335 від 23.11.2016 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивачем є обґрунтованими, та підлягають до задоволення.

На підставі статті 628 Цивільного Кодексу України, частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України , керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Постанову управління Держпраці в Івано-Франківській області за №09-01-105/276 від 03.11.2016 року визнати протиправною та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Макком-Груп" 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судових витрат.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 14.02.2017.