Справа № 2а/2570/748/2012
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2012-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/748/2012
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2012 року Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Житняк Л.О., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу № 2а/2570/748/2012

за позовом Державної податкової інспекції у м. Чернігові

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про припинення підприємницької діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2012 Державна податкова інспекція у м. Чернігові звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач більше року не подає податкової звітності.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України суд вжив всі належні заходи для повідомлення відповідача про відкриття скороченого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації: вул. Стаханівців, 16/62, м. Чернігів, 14001, вказаною матеріалах справи.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, за наявності достатніх підстав, враховуючи ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

24.01.2007 відповідач зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця виконавчим комітетом Чернігівської міської ради (Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 849630).

Перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Чернігові як платник податків (ід.н. НОМЕР_1) з 08.02.2007.

Відповідно до службової записки Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 18.11.2011 № 2147 заборгованість у відповідача станом на 18.11.2011 відсутня.

Нормою п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України від 25.06.1991 № 1251 «Про систему оподаткування» встановлено, що платники податків зобовязані подавати до державних податкових органів та інших органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів. При цьому пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 № 2181 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлюється базовий податковий (звітний) період подання податкової декларації, яку платник податку подає податковому органу за місцем свого знаходження, незалежно від того, чи виникло в цьому періоді податкове зобовязання, чи ні.

Також пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Правові норми Податкового кодексу України повністю кореспондуються із зазначеними вище Законами.

Отже, вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п. 109.2 ст. 109 Кодексу).

Так, судом встановлено, що відповідач до Державної податкової інспекції у м. Чернігові фактично не звітує з 3 кварталу 2009 року (остання звітність подана - 21.07.2009), що підтверджується Актом від 18.11.2011 № 532/17-149. Тобто відповідачем не виконано вимоги ст. 49 Податкового кодексу України, якою встановлено обовязок подання податкової декларації до органів державної податкової служби за базовий звітний (податковий) період, що, крім іншого, дорівнює: календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пп. 49.18.3 ст. 49). Для цілей цього Кодексу під терміном «базовий звітний (податковий) період» слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу, щодо якого для відповідача є визначення терміну подання податкової декларації у строк до 01 березня відповідного року і що станом на момент подання позову до суду таким не виконано.

У порядку ст. ст. 18, 19 Закону України від 15.05.2003 № 755 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» місцезнаходження відповідача, як фізичної особи-підприємця, не змінювалось.

Таким чином, враховуючи право органу державної податкової служби, визначене п. 17 ст. 11 Закону України від 04.12.1990 № 509 «Про державну податкову службу в Україні» та пп. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України на звернення до суду із позовною заявою про скасування державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності, суд, згідно ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України, прийшов до висновку про застосування заходу організаційно-правового характеру, спрямованого на припинення порушення, вчиненого відповідачем.

При цьому згідно ч. 1, ч. 6 ст. 59 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. А в силу ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

З огляду на встановлене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.

За вказаних обставини, відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

При цьому, згідно з п. 8 ч. 6 ст. 1832 та ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1832 цього Кодексу.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 35, 160-163, 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Припинити підприємницьку діяльність Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1).

Копію постанови направити державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку є остаточною. Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку ч. 8-10 ст. 1832 та ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О.Житняк