Справа № 876/13242/16-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Справа № 876/882/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Легкого В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Тернопільського ОУПФ щодо не проведення йому, як судді у відставці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає судді право на відставку, половину строку його навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження військової служби, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04.10.2016 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 26 100 грн без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум, у разі зміни мінімального розміру заробітної плати, проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2016 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії Тернопільського ОУПФ щодо не проведення ОСОБА_1, як судді у відставці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправними, зобов'язано відповідача зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину строку навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження строкової військової служби та зобов'язано здійснити ОСОБА_1, як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04.10.2016 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 26 100 грн без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум. Постанову в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць з врахуванням раніше виплачених сум звернуто до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області.

Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання періодів проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І.Франка, оскільки згідно ч.1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволені його адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Легкого В.М., який підтримав апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що відповідно до військового квитка НОМЕР_2 з 22.05.1973 по 06.06.1975 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу.

З 1976 по 25.06.1981 ОСОБА_1 навчався у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І.Франка за спеціальністю правознавство та одержав кваліфікацію юрист, що підтверджується дипломом НОМЕР_1 від 27.06.1981.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1, з 18.03.1994 він був призначений на посаду судді Тернопільського міського суду, який в 2004 році реорганізовано в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відповідно до наказу виконуючого обов'язки голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.08.2009 на підставі ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів», постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 ОСОБА_1, заступнику голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати з 18.08.2009.

В подальшому, наказом виконуючого обов'язки голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 100-к від 11.08.2010 ОСОБА_1, як заступнику голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, було встановлено щомісячне довічне грошове утримання з 18.08.2010 в розмірі 82 відсотки місячної заробітної плати при стажі роботи 21 рік, а наказом голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.08.2011 з 18.08.2011 встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84 відсотки заробітної плати. Відповідно, стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання складає 22 роки.

Наказом № 277-к від 03.10.2016 позивача було звільнено з посади судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, відповідно до Постанови Верховної Ради України № 1600-VІІІ від 22.09.2016 «Про звільнення суддів». Стаж роботи останнього, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 27 років 01 місяць 15 днів.

06.10.2016 позивач звернувся до управління із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до листа Тернопільсього ОУПФ № 546/б-11 від 14.11.2016, ОСОБА_1 повідомлено, що з 06.10.2016 йому призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із стажу роботи на посаді судді 22 роки 6 місяців 17 днів без врахуванням навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження військової служби. Крім того, повідомлено, що на даний час є чинним закон про оподаткування пенсій та утримання військового збору, а тому відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення відповідача в частині відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.10.2016.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010, ст.120 якого передбачає, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 цього Закону, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді : 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII від 12.02.2015, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-8/2016 від 08.06.2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (редакція до 28.03.2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" (№ 2862-ХІІ від 15.12.1992), який діяв на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних судах Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 по справі № П/800/426/14.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст.64 Основного закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст.ст.21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст.47 вказаного Закону).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби (з 22.05.1973 по 06.06.1975) та половини строку навчання за денною формою у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І.Франка (з 1976 по 25.06.1981), що в загальному розмірі складає 27 років 01 місяць 15 днів, що дає право на отримання ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року по справі № 607/13242/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос

Повний текст ухвали складено 14.02.2017.