Справа № 151/1020/16-а
Суддя: Моцний В. С.
Дата ухвалення: 2017-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 151/1020/16-а
Провадження № 2-а/151/2/17
ПОСТАНОВА

іменем України

13.02.2017 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі: Зьомко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області справу за позовом ОСОБА_1 до Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 14 серпня 2015 року за №182, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом в суд до Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення 28 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 14 серпня 2015 року за №182, яким відмінено рішення 25 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області № 167 від 20.01.2015 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 загальною площею 2,00 га, мотивуючи позов тим, що даним рішенням йому надано дозвіл на розробку проекту для відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди в урочищі "Стратіївський яр". У грудні 2016 року звернувся з завою в ПП "Гарантземпроект" для виготовлення документації, але йому було відмовлено, поскільки рішеннням сільської ради вищевказаний дозвіл скасований і прийнято рішення на розробку проекту землеустрою для відведення цієї земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_2, тобто іншій особі. 12 грудня 2016 року звернувся до Любомирської сільської ради по даному питанню і видали спірне рішення, про яке йому взагалі не було відомо.

Вважає рішення 28 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 14 серпня 2015 року за №182, яким відмінено рішення 25 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області № 167 від 20.01.2015 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 загальною площею 2,00 га", поскільки відмови від земельної ділянки та від дозволу на розробку проекту землеустрою не писав, про розгляд на сесії даного питання його ніхто не повідомляв, а в самому рішення відсутня підстава для скасування попереднього рішення. Крім того ст. 12 Земельного Кодексу України, на яку посилається відповідач в рішенні, не містить повноважень щодо скасування своїх рішень, і сесія не вправі була скасовувати попереднє рішення, оскільки відсутні такі повноваженння.

Просить поновити строк для звернення до суду, оскільки про рішення сесії від 14 серпня 2015 року яку оспорює, взнав лише з часу отримання самого рішення 12 грудня 2016 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов підтримав по вищевказаних обставинах і пояснив, що дійсно він звернувся до сільської ради про надання йому в оренду земельної ділянки і рішенням сесії йому надано дозвіл на розробку технічної документації з яким звернувся в проектну організацію для виготовлення документації, але не замовив через відсутність коштів для оплати. В грудні 2016 року знову звернувся, але йому відмовили, пояснивши, що на дану земельну ділянку є інше рішення, по якому вже виготовили документацію. Звернувшись в сільську раду йому повідомили, що рішення про надання йому дозволу скасовано оскільки земельна ділянка передається іншій особі у приватну власність. Вважає дії сільської ради протиправними, поскільки він не знав про розгляд даного питання на сесії, його ні в письмовій ні в усній формі про сесію ніхто не повідомляв, не виясняли причин по яких ним не виконувалось рішення сесії.

Представник відповідача сільський голова Дзиговський Л.О. позов не визнав і пояснив, що дійсно позивачу рішенням сесії 20.01.2016 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду. Поскільки відповідачем ніяких дій по виготовленню документації не здійснювалось на сесії вирішили скасувати даний дозвіл, надавши дозвіл другій особі. Позивача на сесію не викликали і причин по яких він не виготовив проект землеустрою не виясняли, лише розмовляли з його братом, який сказав, що він відмовляється від землі. Про прийняте рішення сесії також не повідомляли позивача. Чому в рішенні вказано, що була розглянута заява ОСОБА_1 про скасування попереднього рішення пояснити не може. Такої заяви в сільській раді немає.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню по слідуючих обставинах.

Судом встановлено, що рішенням 25 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області № 167 від 20.01.2015 року розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання земельної ділянки із земель запасу в межах населенного пункту в користування на умовах оренди, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 загальною площею 2,00 га, що знаходиться на території Любомирської сільської ради (урочище "Стратіївський Яр").

Як вбачається із рішення 28 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 14.08.2015 року за №182 вищевказане рішення було відмінено на підставі розглянутої заяви ОСОБА_1 про його відміну.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 такої заяви не писав, що визнано також відповідачем. Також встановлено, що про розгляд даного питання на сесії та про день її проведення позивача не було повідомлено.

Статею 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи законних інтересів.

Судом встановлено, що про порушене право позивач ОСОБА_1 дізнався 12 грудня 2016 року, з часу отримання оспорюваного рішення сесії, тому пропущений строк вважається по поважних причинах.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях, зокрема, сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Законодавством не передбачено повноважень міських рад, як органів місцевого самоврядування щодо самостійної відміни раніше прийнятих ними рішень, згідно з п. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законів України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7рп/2009 зазначено, (абз.3 п.3) що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В абз.1 п.4 також зазначено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Абз. 5 та 6 п. 5 роз'яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Сесією Любомирської сільської ради могло переглядатися рішення №168 від 20.01.2015 року, оскільки воно є не нормативним правовим актом одноразового застосування і позивач не приступив до його виконання. Перегляд раніше прийнятого рішення (зміна, скасування) повинна здійснюватися з дотриманням прав і свобод громадянина відносно якого воно перегрядається.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки рішення Любомирської сільської ради від 14.08.2015 року за №182 прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України та без врахування всіх обставин, що мали значення при його прийнятті, а саме з порушенням права позивача на участь у процесі підготовки та прийнятя рішення, без вияснення причин невиготовлення проекту землеустрою та інше, а тому останнє є протиправним та підлягає скасуванню, тим більше, що в ньому вказано, що воно прийняте за заявою самого позивача про скасування, з якою він фактично не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факту законності прийнятого оскаржуваного рішення сесії №182.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази сплати позивачем 551 грн. 20 коп. судового збору та задоволення позову, дана сума судових витрат підлягає відшкодуванню позивачам за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 18, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати рішення 28 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 14.08.2015 року за №182, про відміну рішення 25 сесії 6 скликання Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області № 167 від 20.01.2015 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 загальною площею 2,00 га" протиправним та скасувати.

Стягнути з Любомирської сільської ради Чечельницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір при подачі адміністративного позову в суд в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя: