Справа № 754/13792/16-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кучми А.Ю., Кобаля М.І., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року у справі № 754/13792/16-а за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

08.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. зі змінами у редакції Закону за № 2663-ІІІ від 12.07.2001 р., зобов'язання відповідача, починаючи з 02 лютого 2016 року виплачувати пенсію за вислугу років, відповідно до довідки Генеральної прокуратури України за № 18-53 зп від 02 лютого 2016 р., у розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати, яка вказана у довідці без обмеження максимального розміру.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 р. адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року зі змінами у редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року, зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, починаючи з 06 травня 2016 року, провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, відповідно до довідки Генеральної прокуратури України №18-53 зп від 02 лютого 2016 року, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, яка вказана в довідці, без обмеження максимального розміру пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що пенсійне забезпечення працівників прокуратури було врегульоване статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 -ХІІ. 14.10.2014 року прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ. Прикінцевими положеннями цього Закону передбачено, що Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратив чинність, крім деяких положень, зокрема частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1. Частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру від 14.10.2014 року передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на даний час Кабінетом Міністрів України не встановлені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, тому підстав для перерахунку пенсії немає.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з лютого 2002 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії. З того ж часу позивач не працює, у тому числі в органах прокуратури, у зв'язку із виходом на пенсію.

06.05.2016 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років, згідно Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), починаючи з 02.02.2016 року, зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» без обмеження її максимального розміру, надавши довідку №18-53зп від 02.02.2016 року, видану позивачу Генеральною прокуратурою України.

Листом від 13.05.2016 року №3205/09/к-262 відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що відповідно Закону України № 213 від 02.03.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення в частині призначення пенсій за вислугою років відповідно Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1789-ХІІ), Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, а тому, відповідач повинен перерахувати призначену пенсію у розмірі 90%, з урахуванням довідки прокуратури Генеральної прокуратури України № 18-53зп від 02.02.2016 року, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права (пенсія призначається в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати незалежно від стажу роботи).

Позивач отримав право на пенсію до набрання чинності вказаного вище закону, а отже, має право на перерахунок пенсії виходячи з діючого положення ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90%.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII внесено зміни до ч. 18 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», в частині перерахунку пенсії визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.>

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», підвищена заробітна плата працівників прокуратури.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які, відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Тобто, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Крім того, вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, суд виходить з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку його пенсії є протиправними, оскільки, не відповідають вимогам Конституції України та Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах № 21-348а13 та № 21-420а13, а у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, враховуючи наведені правові норми та обставини цієї справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії в розмірі та порядку, визначеному в статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, чинній на момент призначення йому пенсії, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015 р., зокрема скасовані норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, призначались, відповідно до Закону України "Про прокуратуру", колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначена правова норма підлягає застосуванню лише щодо призначення нових пенсій.

Аналогічний правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі № 463/2228/15-а.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Керуючись ч. 10 ст.183-2, 195 ч.1, ст. 196 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року, залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року у справі № 754/13792/16-а за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Кобаль М.І.