Справа № 807/1558/13-а
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1558/13-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.,

при секретарі судового засідання Стенавскій А.М.,

за участю сторін:

представника позивача - Бобаля Івана Івановича;

представників відповідача - Пензова Сергія Вікторовича та Горінецького Олександра Йосиповича;

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області - Станко Тетяни Вікторівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за зміненою позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" до Закарпатської митниці ДФС за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

.

20 травня 2013 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 305000003/2012/100344/2 від 17.11.2012 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 305000003/2012/10041 від 17.11.2012, стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 343599,95 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Чопської митниці Державної митної служби та, уточнивши позовні вимоги остаточно просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 305000003/2012/100344/2 від 17 листопада 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 305000003/2012/10041 від 17 листопада 2012 року; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача (ТОВ "Голден Фрутс") суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 343599,87 грн.; присудити позивачу здійснені ним судові витрати з Державного бюджету України - судовий збір у розмірі 2328,41 грн..

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав наступне. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" (далі по тексту позивач) та компанією ANTON DURBECK GmbH 12 листопада 2012 року був укладений контракт за № 47 щодо поставок свіжих фруктів на загальну суму 500000 Євро. У відповідності до цього Контракту, Продавець у листопаді 2012 року здійснював продаж, а Покупець (позивач) придбавав свіжі фрукти. У зв'язку із цим покупець (позивач) повинен був декларувати митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подавав відомості, необхідні для її підтвердження. 17 листопада 2012 року позивач, з метою митного оформлення товару: продукти рослинного походження: їстівні плоди, банани свіжі продукти рослинного походження: їстівні плоди, банани свіжі , сорту Green Exelban, врожай 2012 року, не в первинній упаковці подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2012/017358 та інші необхідні товаросупровідні документи, розрахувавши митну вартість за першим методом (за ціною договору). Однак, митним органом за зазначеною митною декларацією у митному оформленні було, з точки зору позивача, неправомірно відмовлено та прийнято Рішення про коригування митної вартості товару за № 305000003/2012/100344/2 від 17 листопада 2012 року. Зокрема, відповідач визначив митну вартість товарів, шляхом застосування 6-го резервного методу визначення митної вартості, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме для продуктів рослинного походження "банани свіжі продукти рослинного походження: їстівні плоди, банани свіжі, сорту Green Exelban, врожай 2012 року, не в первинній упаковці" у розмірі 184177,78 грн., з розрахунку 0,9430 євро за 1 кг товару. На виконання вимог митного органу, з метою запобігання збитків, внаслідок псування товару вартість якого швидко змінюється через його специфічність як продукту рослинного походження, позивач подав для митного оформлення товару ВМД № 305090000/2012/017375 від 18 листопада 2012 року, у якій вимушено зазначив скориговану митну вартість товару та надміру сплатив до державного бюджету податку на додану вартість за наступними ВМД : ВМД № 305090000/2012/017375 від 18 листопада 2012 року, ВМД №305090000/2012/017417 від 19 листопада 2012 року, ВМД № 305090000/2012/017411 від 19 листопада 2012 року, ВМД № 305090000/2012/017588 від 21 листопада 2012 року, ВМД № 305090000/2012/017921 від 26 листопада 2012 року, ВМД № 305090000/2012/017927 від 26 листопада 2012 року, ВМД № 305090000/2012/017900 від 26 листопада 2012 року, ВМД № 305090000/2012/018271 від 01 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/018262 від 01 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/018462 від 04 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/018479 від 04 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/018760 від 08 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/018828 від 10 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/018860 від 10 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/019096 від 13 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/019285 від 17 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/019289 від 17 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/019757 від 26 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/019918 від 30 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/019910 від 30 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/019917 від 30 грудня 2012 року, ВМД № 305090000/2012/000206 від 08 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000209 від 08 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000211 від 08 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000183 від 08 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000523 від 14 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000563 від 15 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000565 від 15 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000566 від 15 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000931 від 22 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000947 від 22 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/000943 від 22 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/001672 від 04 січня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/001884 від 08 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/001885 від 08 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002400 від 16 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002401 від 16 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002571 від 19 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002577 від 19 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002682 від 21 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002840 від 23 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002833 від 23 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002820 від 23 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/002907 від 25 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003109 від 28 лютого 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003381 від 05 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003523 від 07 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003840 від 12 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003856 від 13 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003974 від 14 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003950 від 14 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/003949 від 14 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/004503 від 23 березня 2013 року, ВМД № 305090000/2012/004502 від 23 березня 2013 року, у розмірі 343599,95 грн. (триста сорок три тисячі п'ятсот дев'яносто дев'ять грн. 87 коп.). З огляду на вказане вище, вважає рішення про коригування митної вартості товарів № 305000003/2012/100344/2 від 17 листопада 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 305000003/2012/10041 від 17 листопада 2012 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а надмірно сплачені платежі по податку на додану вартість підлягають поверненню позивачу.

В процесі розгляду справи Позивач уточнив свої позовні вимоги в частині, що стосується розрахунку переплати сум ПДВ та просив стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 343599,87 грн..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення, які мотивовані правомірністю оскаржуваного рішення про визначення митної вартості та картки відмови у здійсненні митного оформлення, а також 19 липня 2016 року, до суду від відповідача надійшли додаткові письмові заперечення проти позову. Рішення про визначення митної вартості та картку відмови у здійсненні митного оформлення вважає правомірними, а вимогу позивача щодо стягнення з Державного бюджету України сплачених митних платежів безпідставною. Зазначає, що після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару. За наявною у митного органу цінової інформації митне оформлення товару: "банани" (країна походження Еквадор) здійснювалось за рівнем митної вартості 0,9430 євро за 1 кг. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви у задекларованій позивачем митній вартості, оскільки позивачем не було подано до митного оформлення в пакеті документів рахунок-проформу від 09 листопада 2012 року № 85120443-GF, а відтак вважає, що відповідачем правомірно було застосовано шостий метод визначення митної вартості. Крім того, незважаючи, що в декларації митної вартості зазначена інформація про страхування товару та проставлена сума страховки, до митного оформлення позивачем не були подані документи, які б підтверджували заявлену суму страхування (тобто в пакеті документів, поданих до митного оформлення позивачем, був відсутній договір страхування).

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позову та просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 343599,87 грн., обґрунтовуючи свою позицію тим, що ГУ ДКСУ не отримало від митного органу висновків контролюючого органу про повернення помилкового та/або надміру сплачених коштів, а отже, у органів державної казначейської служби України відсутня можливість щодо повернення таких коштів.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.07.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 21.11.2013, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 305000003/2012/100344/2 від 17.11.2012 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 305000003/2012/10041 від 17.11.2012 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Голден Фрутс" суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 343599,87 грн.

21 квітня 2016 року, Ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Чопської митниці Міндоходів задоволено частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2013 року та Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року скасувати. Справу направлено на новий судовий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

В своїй ухвалі Вищий адміністративний суд, вказав, що судами не враховано, що спірні відносини у справі, що розглядається виникли в період дії МК 2012 року. При цьому, суди попередніх інстанцій приймаючи рішення керувалися нормами МК 2002 року, який втратив чинність з дня набрання чинності МК 2012 року.

20 липня 2016 року, в судовому засіданні протокольною ухвалою судом замінено неналежного відповідача - Чопську митницю Міндоходів на належного - Закарпатську митницю ДФС.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, що наявні в матеріалах справи, врахувавши висновки і мотиви Вищого адміністративного суду викладені в Ухвалі від 21 квітня 2016 року, які на підставі ст.. 227 ч.5 КАС України є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи, суд приходить до висновку, що поданий адміністративний позов не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Спірні відносини у справі виникли в період дії Митного кодексу України 2012 року.

Щодо вимоги адміністративного позову про визнання протиправним та скасування Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 305000003/2012/100344/2 від 17.11.2012 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів № 305000003/2012/10041 від 17.11.29012 року, судом встановлено наступне.

17 листопада 2012 року, Чопською митницею за результатами перевірки митної декларації а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України поданих 17 листопада 2012 року о 17 год. 08 хв декларантом або уповноваженою ним особою ТзОВ "Голден Фрутс" повідомлено про відмову у прийняття митної декларації з причин: невірно визначена митна вартість товару; ч. 1, ч. 2 статті 51 Митного кодексу України; Рішення про коригування митної вартості від 17 листопада 29012 року, ( а.с.23, Т.1).

Одночасно роз'яснено декларанту вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації - це подати до митного оформлення митну декларацію з врахуванням Рішення про коригування митної вартості від 17 листопада 2012 року № 305000003/2012/100344/2 від 17.11.2012, ч.1, 4 статті 55 Митного кодексу України., ( а.с.23, Т.1)

Стаття 51 Митного кодексу України, визначає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За частиною першою статті 55 Митного кодексу, Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частина четверта цієї статті, визначає, що під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Частина друга статті 263 МК, передбачає, що у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв'язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 12 листопада 2012 року між позивачем та компанією ANTON DURBECK GmbH укладений контракт № 47 щодо поставок свіжих фруктів на загальну суму 500000 Євро, (Т.1 а.с. 11-18).

У відповідності до цього контракту 17 листопада 2012 року позивач, з метою митного оформлення товару: продукти рослинного походження: їстівні плоди, банани свіжі, сорту Green Exelban, врожай 2012 року, не в первинній упаковці подав до митного органу митну декларацію за №305090000/2012/017358 та інші товаросупровідні документи, розрахувавши митну вартість за ціною договору (вартість операції), (а.с. 19, 20, Т.1). Митна вартість товару зазначалась у розмірі 146045,66 грн. (тобто за рівнем митної вартості 0,7478 євро/кг).

Митна вартість товару, визначалась декларантом за 1-м методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у розмірі 146045,66 грн. (тобто за рівнем митної вартості 0,7478 євро/кг).

Після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару.

Так, за наявною у митного органу цінової інформації митне оформлення товару "банани" (країна походження Єквадор) здійснювалась за рівнем митної вартості 0,9430 євро за 1 кг.

У зв'язку з тим, що заявлена декларантом митна вартість суттєво відрізнялася від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, у посадових осіб митниці виникли обґрунтовані сумніви у заявлений митній вартості.

Також відомості, які містились у поданому позивачем до митного оформлення пакеті документів містили розбіжності, які не дозволяли достовірно визначити митну вартість товару.

На підтвердження таких відомостей відповідачем подано суду вибірку з ЄАІС Держмитслужби України, яка вказує на рівень митної вартості товару "Банани" на рівні 1,25 - 0,94 Євро за 1 кг. та роздруківку курсу НБУ станом на 17.11.2012 року, ( а.с.35-42, Т.2)

13 листопада 2012 року, як стверджує позивач до митного оформлення було подано копію платіжного доручення від № 169, згідно якого проводиться оплата 10824,00 євро згідно рахунку № 85120443-CF від 13.11.2012 року.

Однак, як встановлено судом рахунок-фактура (інвойс) 85120443-СF від 13 листопада 2012 року в пакеті документів був відсутній. Натоміть позивачем було надано копію рахунку від 12 листопада 2012 року № 2012016. Вказана обставина підтверджується переліком документів поданих до митного оформлення ВМД, в гр. 44.

Слід зазначити, що долучена позивачем до позову копія інвойсу № 85120443-CF від 13 листопада 2012 року до митного оформлення не подавалась, що також підтверджується відсутністю відмітки митного органу.

Відповідно до статті 361 МК України, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Окрім того, відповідач під час судового розгляду справи посилався на те, що позивачем було занижено митну вартість шляхом недекларування в повному обсязі витрат на перевезення товару.

На перевірку таких доводів судом встановлено наступне.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 4 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно п.5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

При цьому, відповідно до п.2 ч. 11 ст. 58 МК України витрати на транспортування після ввезення не включаються до митної вартості товарів за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Таким чином, вартість послуг з транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, сплачена позивачем перевізникам (експедиторам), відповідно до пункту ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості підлягає включенню до ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари.

Відповідач вказуючи на заниження митної вартості шляхом недекларування в повному обсязі витрат на перевезення товару, виходить з того, що в підрозділі 20 декларації митної вартості позивачем було задекларовано витрати на транспортування в розмірі 30587,61 грн. (що відповідно до курсу НБУ на 17 листопада 2012 року відповідає 3000 євро). Водночас позивачем до митного оформлення було надано копію договору-замовлення від 11 листопада 2012 року № 11/11/12-1, згідно якого вартість перевезення товару становить 3500 євро. В поданій до митного оформлення декларації митної вартості в підрозділі № 22 зазначені витрати на страхування у розмірі 5097,94 грн. Як встановлено судом, жодних документів, які б підтверджували дані витрати декларантом надано не було. У зв'язку з чим та керуючись статтею 53 частиною 3 МК України відповідач набув право вимагати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, а позивач зобов'язаний був надати (у разі наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, у наданні яких позивачем було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що стверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митарі вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені і у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості.

17 листопада 2012 року, митним органом було винесено оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 305000003/2012/1000344/2, відповідно до якого було визначено митну вартість товару "банани" на рівні 0,943 євро за 1 кг.

При прийнятті оскаржуваного рішення про визначення митної вартості були враховані результати проведеної консультації з декларантом 17 листопада 2012 року, за яким о 19 год. 30 хв. уповноважена особа повідомляє контролюючий орган, що надати документи, які вимагаються не має можливості.

Факт проведеної консультації засвідчений записом в розділі V Інформаційного аркуша до митної декларації.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (тобто з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAAT).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи; у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Таким чином, на підставі наведених норм Митного кодексу України, у зв'язку із спрацюванням згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару, не підтвердженням використаних декларантом відомостей та неподанням запрошуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість не була визнана.

На підставі поданих до митного оформлення документів митним органом було застосовано для визначення митної вартості 6 - резервний метод, у зв'язку із неможливістю застосування попередніх методів.

Так, Метод 1 не застосовувався у зв'язку із наявністю у митного органу інформації щодо недостовірності заявленої митної вартості товару, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально та не визначені достовірно.

Як вище вказувалось ч. 2 ст. 58 МК України визначено перелік причин, коли не може бути застосовано метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) - зокрема, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально (зокрема, всупереч п.8 ч. 2 ст. 53 МК України не були подані документи, які містять відомості про вартість страхування).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року (ГААТ). Згідно статті VII ГААТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна бути заснована на дійсній вартості товару, під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Посилання позивача на митну вартість яка значно відрізнялась від цінової інформації, яка міститься в базі даних ДМСУ вказує на ознаки відсутності визначеної Генеральною угодою з тарифів і торгівлі умови повної конкуренції, що вказує на необхідність додаткового обґрунтування заявленої митної вартості.

Однак, як вказують матеріали справи додаткові документи для підтвердження митної вартості позивачем надані не були, зокрема не були надані висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (в.т. торгово-промисловими палатами відповідно до повноважень встановлених Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Метод 2 не застосовувався у зв'язку із відсутністю інформації щодо вартості ідентичного товару (зокрема відсутності інформації щодо визначених ст. 59 МК України критеріїв - якості та репутації на ринку).

Метод 3 не застосовувався у зв'язку із відсутністю інформації щодо вартості подібного товару .

Метод 4 не застосовувався у зв'язку із відсутністю інформації необхідної для застосування віднімання вартості.

Метод 5 не застосовувався у зв'язку із відсутністю інформації необхідної для застосування додавання вартості.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 та ст. 64 МК України, митним органом було застосовано 6 резервний метод.

Як встановлено судом, такий метод застосований контролюючим органом із врахування проведеної консультації з декларантом та у зв'язку із наявністю у митного органу цінової інформації (ЄАІС ДМСУ (№ 403000006/2012/702339 від 15.11.2012 року; №508050000/2012/12803 від 15.11.2012 року; № 500010102/2012/2716 від 15.11.2012 року). Крім того, згідно частини третьої статті 53 МК України відповідачем було від декларанта витребувано додаткові докази:

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

при визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята проаналізована цінова інформація ЄАІС ДМСУ з урахуванням витрат до кордону (FCA)=0,9430 Євро/кг

Додаткові документи для підтвердження митної вартості товару представником суб'єкта ЗЕД надані не були, про що зроблено відповідний запис в розділі V Інформаційного аркуша до митної декларації, (а.с 24, Т.1). При цьому, у відповідності до п.4 ч. 2 ст. 55 МК України у рішенні про коригування митної вартості зазначено обґрунтування числового значення митної вартості товарів і при визначенні числового значення митної вартості за основу взята цінова інформація митного органу (ЄАІС ДМСУ).

Слід сказати, що Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів."

З матеріалів справи вбачається, що, враховуючи наявну у митного органу інформацію про те, що вартість ідентичного та подібного товару, який поставлявся ( а.с. 40-41 Т.2), перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, у Митниці були підстави для сумніву щодо правильності митної оцінки товару. За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

Товариство витребувані відповідачем документи надати відмовилось, що дало підстави для визначення митної вартості товару у спосіб, передбачений ст.ст. 266, 273 МК України. При цьому Митниця у своєму рішенні обґрунтувала та довела неможливість застосування 1-5 методів визначення митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до п.1 ч. 11 ст. 264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

З огляду на документи, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що посилання відповідача в поданих запереченнях на відсутність рахунку від № 85120443-CF від 09 листопада 2012 року, поданому для митного оформлення товару пакеті документів, як на одну із основних підстав правомірності прийнятого ним рішення, є обґрунтованим, оскільки така вимога митного органу зафіксована виходячи із проведеної попередньої консультації з декларантом, та свідчить про вжиття заходів та надання можливості декларанту підтвердити заявлену ним митну вартість товару.

Таким чином, на підставі наведених норм, у зв'язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також у зв'язку із неподанням документів що підтверджують рівень митної вартості товарів (зокрема витрат на страхування) митним органом було правомірно винесено оскаржувану картку відмови та рішення про коригування митної вартості. Позивачем, в порушення вимог чинного законодавства, не виконано законні вимоги митного органу щодо надання додаткових документів, необхідних для розгляду питання щодо встановлення дійсної митної вартості товару, в зв'язку з чим подальші дії відповідача є такими, що вчинені у межах та у спосіб, передбачений МК України

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи законодавчі вимоги, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах своєї компетенції та відповідно до норм діючого законодавства що ним доведено у межах даної адміністративної справи належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити повністю, а відповідно вимога про стягнення надмірно сплачених платежів, є похідною від попередніх позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, а отже відсутні правові підстави щодо задоволення такої вимоги, також.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" до Закарпатської митниці ДФС за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.В. Скраль