Справа № 2а/2570/264/2011
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/264/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Баргаміної Н.М.

при секретарі Хоботні Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новозаводського районного суду м. Чернігова, територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області, Головного управління юстиції в Чернігівській області, третя особа голова Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

26.12.2002 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Новозаводського районного суду м. Чернігова, територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області, Головного управління юстиції в Чернігівській області, третя особа голова Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив суд визнати неправомірною бездіяльність голови Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_2 з приводу розгляду заяви позивача від 24.12.2001 року по суті, зобов'язати Новозаводський районний суд м. Чернігова розглянути звернення та надати відповідь у відповідності з вимогами Закону України «Про звернення громадян», стягнути з Новозаводського районного суду м. Чернігова 4705 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.12.2001 року він направив поштою та 19.12.2001 року здав до Новозаводського районного суду м.Чернігова заяви про неможливість продовження розгляду цивільної справи за його позовом до прокуратури Чернігівської області про відшкодування збитків. При ознайомленні з матеріалами справи 24.12.2001 року зазначених заяв у справі не виявлено, а тому 24.12.2001 року позивач направив звернення до Новозаводського районного суду м.Чернігова з приводу відсутності заяв, з проханням повідомити, з яких причин вони не доходять до судді, але відповіді не отримав. А тому вважав, що головою суду ОСОБА_2 порушено строки та порядок розгляду звернень громадян, які передбачені Законом України «Про звернення громадян» та Інструкції з діловодства у Верховному суді Автономної Республіки Крим, обласному, міжобласному Київському і Севастопольському міських, районному (міському) судах при розгляді заяви позивача від 24.12.2001 року, оскільки в заяві ставилось питання про порушення організаційної діяльності суду, на яку відповіді він не отримав.

В судовому засіданні позивач позов з урахуванням змін та його мотиви підтримав повністю, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Новозаводського районного суду м. Чернігова в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду лист від 26.01.2011 року, в якому зазначав, що вимоги позовної заяви з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог не визнає, письмові заперечення містяться в матеріалах справи, в яких зазначено наступне. Заява ОСОБА_1 від 24.12.2001 року не може бути розцінена як заява, подана відповідно до Закону України «Про звернення громадян», так як вона за своїм змістом не підпадає під поняття заяви (клопотання), визначення якої дається в ст. 3 ч. 3 Закону України «Про звернення громадян». Заяви ОСОБА_1 від 14.12.2001 року та 19.12.2001 року були розглянуті судом в цивільно-процесуальному порядку, як клопотання при розгляді цивільної справи, результати розгляду оголошені сторонами у встановленому порядку. Вимоги про відшкодування моральної шкоди суд також не визнає, оскільки, відповідно до ст. 25 ч. 2 Закону України «Про звернення громадян» право на відшкодування моральної шкоди у встановленому порядку має громадянин, якщо йому така шкода завдана діями або рішенням органу чи посадової особи при розгляді її скарги. Відшкодування моральної шкоди за ненадання чи несвоєчасне надання письмової відповіді на заяву, діючий закон не передбачає.

В судовому засіданні представник територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області не визнав позовні вимоги, виходячи з наступного. Територіальне управління відповідно до наказу Державної судової адміністрації від 16.11.2004 року «Про затвердження Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації» здійснює організаційне забезпечення діяльності загальних місцевих судів, яке становлять заходи фінансового, матеріально-технічного характеру, спрямовані на створення повного та незалежного здійснення правосуддя. До переліку та змісту зазначених напрямків організаційного забезпечення діяльності судів не входить повноваження щодо відшкодування громадянам шкоди, заподіяної незаконними діями суду. В матеріалах справи відсутні докази вини територіального управління державної судової адміністрації в Чернігівській області у завданні вказаної позивачем моральної шкоди. Бюджетних асигнувань для відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої неправомірними рішеннями суду, не передбачалося територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Чернігівській області на жоден бюджетний рік, оскільки ці виплати не входять до її повноважень. Крім того, представник звертав увагу суду, що в 2001 році питаннями організаційного забезпечення діяльності судів займалося управління юстиції.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Чернігівській області в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у звязку з наступним. Головне управління Державного казначейства України у Чернігівській області є окремою юридичною особою, яка має самостійні кошториси видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, несе відповідальність виключно за своїми зобовязаннями, ніяких прав і законних інтересів позивача не порушувало, таким чином відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями Головного управління та завданням шкоди. Органи Державного казначейства України відповідно до покладених на них завдань, здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів та контроль за відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету України. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено відповідальності казначейських органів за шкоду, завдану посадовими особами інших державних органів. Позивачем не наводяться обставини, які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, звертав увагу суду на той факт, що позивач одночасно просить стягнути моральну шкоду, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік», який набрав чинності 01.01.2011 року, та на підставі Цивільного кодексу Української РСР, який втратив чинність 01.01.2004 року.

Представник Головного управління юстиції в Чернігівській області в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час , дату та місце розгляду даної справи, заперечень на позов не надіслав.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином, в надісланому на адресу суду листі від 26.01.2011 року просила проводити розгляд справи без її участі та зазначала, що позовні вимоги не визнає.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на слідуючих підставах.

14.12.2001 року ОСОБА_1 надіслав поштою та 19.12.2001 року здав до канцелярії Новозаводського районного суду м.Чернігова заяви по справі №2-645 2001 року за його позовом до прокуратури Чернігівської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

З витягу з журналу вхідної кореспонденції Новозаводського районного суду м.Чернігова вбачається, що вказані заяви були зареєстровані належним чином та передані судді Філатовій Л.Б. ( 1 том, а. с. 49-50).

24.12.2001 року ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м.Чернігова з заявою, в якій просив повідомити , з якої причини його заяви не доходять до судді Філатової Л. Б. , копія якої міститься в матеріалах справи ( 2 том, а/с 88-89).

Як вбачається із витягу з книги вхідної кореспонденції Новозаводського районного суду м.Чернігова ( 1 том, а. с.70) заява позивача від 24.12.2001 року була належним чином зареєстрована за № 17801 і передана судді Філатовій Л. Б. та відповідно до резолюції приєднана до справи.

В звязку з поданням позивачем скарги, Чернігівське обласне управління юстиції листом №168/2 від 18.02.2002 року повідомило позивача, що заяви від 14.12.2001 року та від 19.12.2001 року зареєстровані у журналі вхідної кореспонденції Новозаводського районного суду м.Чернігова та знаходяться в матеріалах цивільної справи та розяснено право позивача згідно ст.200 Цивільного процесуального кодексу України подавати свої письмові зауваження на протокол судового засідання з приводу допущених неправильностей або неповноти змісту протягом трьох днів після його підписання ( 1 том, а. с. 6).

Листом за № 01-16/168 від 08.04.2002 року Чернігівське обласне управління юстиції повідомило позивача, що заява від 14.12.2001 року зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції Новозаводського районного суду м. Чернігова за № 17492, заява від 19.12.2001 року зареєстрована за № 17675, заява від 24.12.2001 року зареєстрована за № 17801. Всі заяви знаходяться в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Чернігівської області про відшкодування збитків ( 1 том, а. с. 6).

Апеляційний суд Чернігівської області в листі від 22.11.2001 року № 22-4804 розяснював ОСОБА_1, що він вправі оскаржити неправомірні дії посадових осіб у сфері управлінської діяльності, якщо ці дії не повязані з відправленням правосуддя. Інакше можливо оскаржити постановлене судове рішення в порядку, передбаченому процесуальним законодавством ( 1 том, а. с. 8).

При вирішенні даної справи суд застосовує законодавство на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

При цьому, ст. 12 Закону №393/96-ВР визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, антимонопольним і трудовим законодавством.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4, 3.7 Інструкції з діловодства у Верховному Суді Автономної Республіки Крим, обласному, міжобласному, Київському і Севастопольському міських, районному (міському) судах, затвердженої наказом Мінюсту від 13.03.1997 року № 22/5, справи та інша кореспонденція, що надійшла поштою або з прийому, реєструються в журналі реєстрації вхідної кореспонденції за встановленою формою N 1. Завідувач канцелярією переглядає всю кореспонденцію в день її надходження та передає голові суду, суддям, іншим працівникам. Все листування, що стосується окремих судових справ та матеріалів, зареєстрованих у відповідних картках і журналах, ведеться за номером справи, матеріалу або наряду.

Відповідно до ст. 8 Цивільного процесуального кодексу України, при здійсненні правосуддя в цивільних справах судді незалежні і підкоряються тільки законові. Судді вирішують цивільні справи на основі закону, в умовах, що виключають сторонній вплив на них.

Усі питання, що виникають при розгляді справи, вирішуються суддями більшістю голосів, а при одноособовому розгляді справи суддею (ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України).

В ст. 198 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що про кожне судове засідання, а також про кожну окрему процесуальну дію, вчинену поза постійним місцем засідання суду першої інстанції, складається протокол.

Відповідно до ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з протоколом судового засідання і протягом трьох днів після підписання протоколу подавати свої письмові зауваження з приводу допущених у протоколі неправильностей або неповноти змісту.

В статті 3 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-XII, судді у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежними, підкоряються тільки законові і нікому не підзвітні.

Конституцією України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону (ст. 129), вплив на них у будь-який спосіб забороняється (ст. 126). Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом.

Згідно із зазначеними положеннями Конституції рішення суду і відповідно до них дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язаних із прийняттям заяви, порушенням справи, її підготовкою та розглядом у судовому засіданні) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не шляхом звернень до іншого суду із заявами про зобов'язання суддів до вчинення певних процесуальних дій, що одночасно порушило б і принцип незалежності суддів, і заборону втручатись у вирішення справи незалежним судом.

Тому суд як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, котра бере участь у справі, за винятком випадків, коли суд виступає як будь-яка установа, а не орган, що здійснює правосуддя, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Законність процесуальних актів і дій суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійсненні правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду. Судами не розглядаються скарги громадян на акти і дії суддів, повязані із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством. Лише акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені громадянами в судовому порядку. Дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обовязків щодо здійснення правосуддя є не управлінськими, а процесуальними. Тому їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

Таким чином, враховуючи викладене та те, що заява позивача була приєднана до матеріалів справи за позовом позивача до прокуратури Чернігівської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, дії щодо розгляду заяви позивача від 24.12.2001 року є не управлінською діяльністю голови суду, а є процесуальною діяльністю при здійсненні судочинства, і процесуальним законодавством передбачено порядок оскарження таких рішень та дій судді.

Як видно із положень процесуального законодавства рішення та дії, які прийнятті чи вчиненні суддею (судом) у порядку, передбаченому процесуальним законом, можуть бути оскарженні згідно із відповідним процесуальним законом.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено неправомірності рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, факту завдання шкоди, та як наслідок її розміру.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Новозаводського районного суду м. Чернігова, територіального Управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Головного Управління Державного казначейства України в Чернігівській області, Головного Управління юстиції в Чернігівській області, третя особа голова Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Баргаміна Н.М.