Справа № 820/6305/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 лютого 2017 р. Справа №820/6305/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Канівця С.І.,

представника відповідача - Голяк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними рішення та дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів № 251220151 від 25.12.2015 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області;

- визнати протиправними дії Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкових документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» (), а саме: податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та додатків №1, №2, №5 до них; податкових накладних №№ 16, 17 від 23.09.2016 року, №18 від 26.09.2016 року, №20 від 27.09.2016 року, №№ 21, 24 від 28.09.2016 року, №25 від 29.09.2016 року, №№ 26, 27, 28, 29,30, 31, 32, 33 від 30.09.2016 року, №№ 1, 2 від 03.10.2016 року, № 3 від 04.10.2016 року, №№ 4, 5 від 06.10.2016 року, №6 від 10.10.2016 року, №№ 7, 8 від 18.10.2016 року, №№ 10, 11, 12 від 13.10.2016 року, № 13 від 25.10.2016 року, № 15 від 28.10.2016 року, № 16 від 31.10.2016 року, №№ 1, 2, 3 від 15.11.2016 року, №4 від 18.11.2016 року, №№ 5, 6 від 29.11.2016 року, №1 від 06.12.2016 року, №2 від року, №3 від 12.12.2016 року, №№ 4, 5, 6 від 14.12.2016 року, № 7 від 21.12.2016 року, №№ 8, 9 від 22.12.2016 року, №10 від 29.12.2016 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 25.12.2015 року № 251220151, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області;

- зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області забезпечити реєстрацію та прийняття податкових документів в електронному вигляді від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва";

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області витрати по сплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" (код - 35247879) у розмірі 5512,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.10.2016 року ТОВ «Українські технології будівництва» при реєстрації податкової накладної отримала квитанцію №1, в якій зазначено про порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 та можливе розірвання Договору про визнання електронної звітності. Враховуючи, що ТОВ «Українські технології будівництва» безпідставно було позбавлене законного права та можливості своєчасно подати та зареєструвати в електронному вигляді податкові документи, керівником було вирішено з 12.10.2016 року подавати всі податкові документи до Київської ОДПІ м. Харкова в паперовому вигляді. Листом від 18.10.2016 року №15687/10/20-31-08-02-10 Київська ОДПІ м. Харкова надала відповідь, що ними з 06.10.2016 року в односторонньому порядку розірвано Договір № 251220151 про визнання електронних документів від 25.12.2015 року у зв'язку з відсутністю платника за податковою адресою. Також листом від 20.10.2016 року №15863/10/20-31-08-02-10 Київською ОДНІ м. Харкова було повідомлено про відмову в прийнятті податкової звітності в паперовому вигляді. ТОВ «Українські технології будівництва» не змінювало свого місця реєстрації, як на дату укладення Договору, так і до сьогоднішнього дня, про що свідчать відомості з ЄДР. З урахуванням викладеного, ТОВ «Українські технології будівництва» стверджує, що рішення Київської ОДПІ м.Харкова про одностороннє розірвання Договору про визнання електронних документів безпідставно позбавляє платника податків законного права та можливості своєчасно зареєструвати та подати в електронному вигляді податкові документи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. В письмових запереченнях проти позову зазначив, що ТОВ «Українські технології будівництва» з Київською ОДПІ було укладено договір №251220151 від 25.12.2015 року про визнання електронних документів. На адресу Київської ОДПІ надійшов лист від управління Служби Безпеки України в Харківській області 03.10.2016 року №70/8-15645 в якому зазначалася наступна інформація. В ході виконання доручення №04-32-227-16 від 15.06.2016 року за кримінальним провадженням №0000007 від 12.01.2016 року управлінням СБУ у Харківській області отримані дані щодо можливого використання невстановленими особами реквізитів ТОВ «Українські технології будування» в протиправній діяльності. Встановлено, що за юридичною адресою ТОВ «Українські технології будівництва»: м. Харків, вул. Луганська, буд.31, фактично не знаходиться. При цьому, за вказаною адресою розташований одноповерховий приватний будинок, в якому зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_3, 1936 р.н. разом іншими членами сім'ї. За результатами наданих свідчень встановлено, що з 1955 року по теперішній час ОСОБА_3 мешкає в зазначеному будинку разом із чоловіком, донькою та двома онуками, власником будинку з 1999 року є ОСОБА_4 З слів свідка ТОВ «Українські технології будівництва» їй невідоме, так і директор підприємства - ОСОБА_5, дозволу на реєстрацію або використання в якості поштової адреси підприємству не надавала. У зв'язку із отриманням вищезазначеної інформації підрозділом податкової міліції було вжито заходи в межах норм чинного законодавства щодо встановлення місцезнаходження платника податків, за наслідком яких складено довідку, в якій зазначено, що місцезнаходження платника податків за адресою: АДРЕСА_1 не встановлено. Таким чином, на засіданні робочої групи Київської ОДПІ «Щодо відпрацювання податкових ризиків з ПДВ», створеної на виконання наказу Київської ОДПІ від 18.07.2016 року №485 ухвалено рішення щодо розірвати договір про визнання електронних документів по ТОВ «Українські технології будівництва» згідно інформації управління СБУ у Харківській області. З огляду на те, що податковий орган діяв в межах правового поля, не виходячи за рамки наданих повноважень, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.07.2007 року було зареєстровано юридичну особу ТОВ «Українські технології будівництва» за адресою: Харківська обл., АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. З 26.07.2007 року позивач перебуває на обліку у Київській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

25 грудня 2015 року між ТОВ «Українські технології будівництва» та Київською державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було укладено Договір про визнання електронних документів №251220151, предметом даного Договору було визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу, відповідно до п. 1 р.1 зазначеного Договору.

Умовами вказаного договору передбачено обов'язок органу ДФС забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанції на електронну адресу платника податків (п.3 р.3. Договору).

Судом, з наявних матеріалів справи та пояснень представника позивача встановлено, що 07.10.2016 року ТОВ «Українські технології будівництва» при реєстрації податкової накладної отримала квитанцію №1, в якій зазначено про порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 та можливе розірвання Договору про визнання електронної звітності.

Згідно відповіді Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №15687/10/20-31-08-02-10 від 18.10.2016 року на неодноразові звернення позивача повідомлено, що з 06.10.2016 року в односторонньому порядку розірвано Договір № 251220151 про визнання електронних документів від 25.12.2015 року у зв'язку з відсутністю платника за податковою адресою.

Не погодившись із діями податкового органу, вважаючи її протиправними та такими, що не відповідають нормам Податкового кодексу України, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Згідно з п. 1 р. 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Укладений між сторонами договір про визнання електронних документів №251220151 від 25.12.2015 року є адміністративним договором, істотні умови якого визначаються, зокрема, положеннями цивільного законодавства.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Як установлено судом, договір про визнання електронних документів розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

При цьому, відповідач керувався приписами пункту 4 розділу 6 вказаного договору, згідно з яким орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі зміни платником місця реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає належних доказів наявності наведеної умови, яка надає право податковому органу розірвати договір в односторонньому порядку.

Згідно статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», створено з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 10 цього Закону передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Частинами 1, 2, 5 статті 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що відомості про юридичну особу (серед яких, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи) включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з ч. 10 ст. 19 Закону „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про зміну відомостей про юридичну особу, які відповідно до цього Закону зазначаються у виписці з Єдиного державного реєстру, державний реєстратор повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) заявнику виписку з Єдиного державного реєстру у день отримання від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України відомостей про внесення відповідних відомостей до відомчих реєстрів.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення про розірвання в односторонньому порядку договору №251220151 від 25.12.2015 року було прийняте на підставі листа Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 03.10.2016 року №70/8-15645 та довідки про встановлення місцезнаходження підприємства з позначкою "Місцезнаходження юридичної особи не встановлено".

Відносно інформації, яка викладена у листі Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 03.10.2016 року №70/8-15645 суд зазначає наступне.

У вищевказаному листі повідомлено, що в ході виконання доручення №04-32-227-16 від 15.06.2016 року за кримінальним провадженням №0000007 від 12.01.2016 року управлінням СБУ у Харківській області отримані дані щодо можливого використання невстановленими особами реквізитів ТОВ «Українські технології будування» в протиправній діяльності. Встановлено, що за юридичною адресою ТОВ «Українські технології будівництва»: м. Харків, вул. Луганська, буд.31, фактично не знаходиться. При цьому, за вказаною адресою розташований одноповерховий приватний будинок, в якому зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_3, 1936 р.н. разом іншими членами сім'ї. За результатами наданих свідчень встановлено, що з 1955 року по теперішній час ОСОБА_3 мешкає в зазначеному будинку разом із чоловіком, донькою та двома онуками, власником будинку з 1999 року є ОСОБА_4 З слів свідка ТОВ «Українські технології будівництва» їй невідоме, так і директор підприємства - ОСОБА_5, дозволу на реєстрацію або використання в якості поштової адреси підприємству не надавала.

В матеріалах справи міститься Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №79454345 від 02.02.2017 року, відповідно до якої власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Відповідно до договору оренди №1 від 05.01.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Українські технології будівництва», позивач орендує приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для розміщення офісу.

Таким чином, наявні матеріали справи свідчать про недостовірність інформації, що викладена у листі Управління Служби Безпеки України в Харківській області від 03.10.2016 року №70/8-15645.

Також, із наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на дату розірвання договору про визнання електронних документів вбачається, що ТОВ «Українські технології будівництва» зареєстроване за адресою: Харківська обл., АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація стосовно місцезнаходження юридичної особи - позивача повністю відповідає його місцезнаходженню, вказаному в договорі про визнання електронних документів №251220151 від 25.12.2015 року.

Крім того, відповідно до пункту 12.2 розділу ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588, Підрозділи контролюючого органу: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Ураховуючи положення Порядку обліку платників податків і зборів, підтверджена вищевказаною довідкою відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо. Водночас, така довідка не може розглядатись як підстава, визначена договором про визнання електронних документів, для його одностороннього розірвання.

Зміна місця реєстрації платника має підтверджуватись відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи встановлено, що на момент одностороннього розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для вчинення дій щодо розірвання договору в одностороньому порядку.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що за умовами договору про визнання електронних документів визначено, що підставою для розірвання договору в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифікату відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. Значення словосполучень «зміна місця реєстрації» та «відсутність за місцезнаходженням» не є тотожними у розумінні вимог чинного податкового законодавства України, є різними за тлумаченням та мають різні наслідки, що виникають у разі встановлення таких обставин.

Окремо суд зазначає, що пунктом 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 р., встановлено виключний перелік підстав для відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації, а саме: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Як вбачається зі змісту квитанцій, при перевірці документів ДФС не були встановлені будь-які передбачені п.9 Порядку №1246 від 29.12.2010 підстави для неприйняття для реєстрації податкових накладних, надісланих ТОВ "Українські технології будівництва", а отже, підстави для відмови в прийнятті для реєстрації податкових накладних відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів № 251220151 від 25.12.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

З метою поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 25.12.2015 року № 251220151, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Щодо тверджень представника відповідача, що розірвання договору про визнання електронних документів не позбавляє права платника податку подавати податку звітність іншим зручним способом, передбаченим ПК України, судом встановлено, що листом від 20.10.2016 року №15863/10/20-31-08-02-10 Київською ОДНІ м. Харкова було повідомлено про відмову в прийнятті податкової звітності в паперовому вигляді.

Таким чином, судом встановлено, що неправомірні дії відповідача щодо розірвання договору про визнання електронних документів №251220151 від 25.12.2015 року, в свою чергу, мали наслідком протиправні дії Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкових документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» (), а саме: податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та додатків №1, №2, №5 до них; податкових накладних №№ 16, 17 від 23.09.2016 року, №18 від 26.09.2016 року, №20 від 27.09.2016 року, №№ 21, 24 від 28.09.2016 року, №25 від 29.09.2016 року, №№ 26, 27, 28, 29,30, 31, 32, 33 від 30.09.2016 року, №№ 1, 2 від 03.10.2016 року, № 3 від 04.10.2016 року, №№ 4, 5 від 06.10.2016 року, № 6 від 10.10.2016 року, №№ 7, 8 від 18.10.2016 року, №№ 10, 11, 12 від 13.10.2016 року, № 13 від 25.10.2016 року, № 15 від 28.10.2016 року, № 16 від 31.10.2016 року, №№ 1, 2, 3 від 15.11.2016 року, №4 від 18.11.2016 року, №№ 5, 6 від 29.11.2016 року, №1 від 06.12.2016 року, №2 від 08.12.2016 року, №3 від 12.12.2016 року, №№ 4, 5, 6 від 14.12.2016 року, № 7 від 21.12.2016 року, №№ 8, 9 від 22.12.2016 року, №10 від 29.12.2016 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо зобов'язання Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області забезпечити реєстрацію та прийняття податкових документів в електронному вигляді від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва".

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними рішення та дій, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів № 251220151 від 25.12.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Визнати протиправними дії Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкових документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські технології будівництва» (), а саме: податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та додатків №1, №2, №5 до них; податкових накладних №№ 16, 17 від 23.09.2016 року, №18 від 26.09.2016 року, №20 від 27.09.2016 року, №№ 21, 24 від 28.09.2016 року, №25 від 29.09.2016 року, №№ 26, 27, 28, 29,30, 31, 32, 33 від 30.09.2016 року, №№ 1, 2 від 03.10.2016 року, № 3 від 04.10.2016 року, №№ 4, 5 від 06.10.2016 року, № 6 від 10.10.2016 року, №№ 7, 8 від 18.10.2016 року, №№ 10, 11, 12 від 13.10.2016 року, № 13 від 25.10.2016 року, № 15 від 28.10.2016 року, № 16 від 31.10.2016 року, №№ 1, 2, 3 від 15.11.2016 року, №4 від 18.11.2016 року, №№ 5, 6 від 29.11.2016 року, №1 від 06.12.2016 року, №2 від 08.12.2016 року, №3 від 12.12.2016 року, №№ 4, 5, 6 від 14.12.2016 року, № 7 від 21.12.2016 року, №№ 8, 9 від 22.12.2016 року, №10 від 29.12.2016 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 25.12.2015 року № 251220151, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Зобов'язати Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області забезпечити реєстрацію та прийняття податкових документів в електронному вигляді від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області витрати по сплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва" () у розмірі 5512,00 грн. (п'ять тисяч п'ятсот дванадцять) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14.02.2017 року.

Суддя Полях Н.А.