Справа № 809/1842/16
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2017-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Справа № 809/1842/16

м. Івано-Франківськ

судді Микитин Н.М.,

за участю секретаря Хоми О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до товариства з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" про стягнення плати за проїзд в сумі 13233,79 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2016 року на підставі направлення на перевірку №011299 від 13.06.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області у пункті габаритно-вагового контролю в с. Драгомиридчани Івано-Франківської області на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів на ділянці км. 302+400 м було зупинено та проведено контрольне зважування вантажного транспортного засобу Краз самоскид-С, модель 05055, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить товариству з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд", що рухався по маршруту с.Пасічна , Надвірнянського району - м.Калуш, Івано-Франківська область, під керуванням водія ОСОБА_2 із пройденою відстанню 80 км.

Під час перевірки виявлено, що відповідачем надавалися послуги з внутрішніх вантажних перевезень товару (щебню фракції 40-70) з перевищенням вагових параметрів без оформлення документів, передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: за відсутності дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено акт (а.с.17).

Перевищення транспортним засобом відповідача нормативних вагових параметрів (перевищення нормативно допустимого осьового навантаження) зафіксовані в акті №0001625, де зазначено, що осьові навантаження становили 5,1/12,05/11,45 т., повна масса транспортного засобу 28,6 тонн (а.с.14).

Доказом зважування є чек №01499 від 13.06.2016 року та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 13, 15).

На підставі акта від 13.06.2016 року №0001625, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.06.2016 року Управлінням Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області виконано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 17 від 13.06.2016 року в розмірі 468,00 євро, відповідно до таких показників: пройдена відстань 80 км., параметри на які нараховується плата за проїзд - 7,5, перевищення параметрів від нормативу на 46,9%, плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів 1,17 євро/км (а.с.16).

Однак, відповідачем в добровільному порядку не сплачено нараховану плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування в розмірі 13233,79 грн. (468 євро х 28.277 грн.= 13233,79 грн), що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору, суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (стаття 6 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Центральним органом виконавчої влади з питань безпеки на автомобільному транспорті, згідно постанови Кабінету Міністрів України за № 103 від 11.02.2015 року, є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), яка здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи.

В ч.2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху (п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за № 30).

Згідно із п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у частині 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року за № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства

В п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, визначено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року за № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок №879) .

Згідно із п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Таким чином, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку, її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За визначенням, наведеним у п.п.4 п.2 вказаного Порядку №87, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно із п.п.5-1 п.2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у п.п. 15 - 25 зазначеного Порядку.

Так, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль (п.16 Порядку №879).

Відповідно до п.20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

В ч.4 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із п.27 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п.26 Порядку № 879).

У відповідності до п.28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно із п.30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

В п.31-1 Порядку №879 визначено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції

Згідно із абз.2 п.27 Порядку №879, плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Враховуючи вищевикладене, Управлінням Уктрансбезпеки в Івано-Франківській області виявлено порушення відповідачем під час перевезення щебню фр. 40-70 навантаження на здвоєну вісь (23,5 т при нормативно допустимій 16т), на підставі чого позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 13.06.2016 у розмірі 468 євро, яка на день проведення розрахунку за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на цей день, становила 13233,79 грн.

В свою чергу, пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до п. 31-1 Порядку №879 Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Станом на дату розгляду справи судом відповідачем доказів сплати вказаної плати за проїзд в сумі 13233,79 грн. не надано.

Як встановлено п.26 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

За таких обставин суд доходить висновку, що визначена контролюючим органом плата за проїзд, неоскаржена та несплачена перевізником-власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

З аналізу викладених норм законодавства вбачається, що право на стягнення Укртрансбезпекою та її територіальними підрозділами плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб'єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

Щодо належності вантажного автомобіля Краз самоскид-С, модель 05055, реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідачу - товариству з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд", то така підтверджується дослідженими матеріалами справи: актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.06.2016 року (а.с.17), актом №0001625 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.14). Натомість, відповідачем в обгрунтування доводів щодо не перебування у його власності вказаного автомобіля не надано суду жодного доказу.

Стосовно не вірного розрахунку позивачем відстані пройденої транспортним засобом, то відповідачем здійснено розрахунок відстані між населеними пунктами с.Пасічна, Надвірнянського району - м.Калуш, Івано-Франківської області, який дійсно становить 38 км., однак, в даному випадку розрахунок такої відстані слід здійснювати з урахуванням, того що такий маршрут проходив через с.Драгомирчани, відповідно відстань маршруту с.Пасічна, Надвірнянського району - с.Драгомирчани, Тисменицького району, Івано-Франківської області - м.Калуш, Івано-Франківської області становить 88 км, тоді як позивачем визначено 80 км.

Доводи представника відповідача щодо не видачі ним дорожнього листа по маршруту, що проходить через с.Драгомирчани не можуть слугувати підставою протиправності акту перевірки, а може свідчити порушення водієм відповідача встановленого маршруту.

Також, суд вважає необгрунтованими посилання відповідача на обов'язок позивача з припинення порушення, що виявилося у продовженні руху автомобіля з порушенням Правил дорожнього руху, то такими повноваженнями позивач не наділений. Одночасно, відповідачем не доведено факту звернення до позивача із пропозицією розвантажити чи перевантажити щебінь на інший транспортний засіб, тому в суду відсутні підстави вважати що позивач не надав можливості ТДВ "Карпатнафтобуд" здійснити таке розвантаження.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою суду від 10.01.2017 року задоволено клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Відтак, підлягає стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорті в дохід Державного бюджету України 1378,00 грн. судового збору.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд" (вул. Козоріса, 2, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер 04711040) в дохід державного бюджету (отримувач: УК у м. Івано-Франківську, 22160100 р/р 0002, УДКСУ у м. Івано-Франківську, МФО 836014, , призначення платежу 22160100) плату за проїзд 13.06.2016, великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно розрахунку за №17 від 13.06.2016, в розмірі 13233 ( тринадцять тисяч двісті тридцять три) гривні 79 копійок.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь Державного бюджету України (отримувач: УДКСУ у м. Івано-Франківську; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37952250; банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО) 836014; рахунок отримувача 4002; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу - судовий збір) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Микитин Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 13.02.2017.