Справа № 483/1359/16-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 р.м.ОдесаСправа № 483/1359/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Чаус Л.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Очаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Миколаївської області про зобов'язання проведення перерахунку пенсії за віком -,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Очаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Миколаївської області (далі - Очаківське ОУПФ України Миколаївської області).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та з 16 серпня 2015 року отримує пенсію. При цьому, в порушення вимог чинного законодавства, пенсія їй була призначена як особі, яка втратила працездатність у розмірі 949 грн., без врахування її стажу та заробітку, та не нарахована додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеної до 4 категорії, потерпілій від Чорнобильської катастрофи.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до пенсійної справи № 114572, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 згідно протоколу від 25 серпня 2015 року було призначено з 15 серпня 2015 року пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку, як особі, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи.

Загальний стаж позивачки складає 21 рік 3 місяці 5 днів. /а.с. 37, 38/

Відповідно до розрахунку заробітної плати, за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року - за період з 01 вересня 1982 року по серпень 1987 року, згідно довідки наданої позивачкою, та з 01 липня 2000 року - за період роботи з серпня 2005 року по листопад 2010 року, середньомісячний заробіток позивачки склав 1 434,42 грн., з якого призначено пенсію у розмірі 672,21 грн., що менше мінімального розміру пенсії на той час, що складав 949 грн. /а.с. 39-42/

Відповідно до протоколу про призначення пенсії слідує, що позивачці також було призначено державну адресну допомогу у розмірі 276,79 грн.

В подальшому ОСОБА_2 звернулася до відповідача з проханням перерахунку їй пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

11 травня 2016 року позивачці УПФ відмовлено у перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з вищевикладеною відмовою, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні розміру пенсії УПФ дотримано вимоги діючого законодавства України, а тому в задоволенні позову про зобов'язання проведення перерахунку пенсії позивачці відмовлено в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, однак вважає, що він прийнятий з не повним встановленням обставин справи.

В апеляційної скарзі вказується на те, що постанова Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2016 року підлягає скасуванню, оскільки прийнята в порушення норм діючого законодавства.

Колегія суддів частково погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Закону України ст. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп*Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно ст. 25 Закону України № 1058-IV, коефіцієнт страхового стажу також обчислюється за формулою, з врахуванням таких показників, як сума місяців страхового стажу та величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Статтею 40 Закону України № 1058-IV передбачено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії. Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 цієї статті, в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України № 1058-IV, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України № 1058-IV заробітна плата для обчислення пенсії визначається за формулою, в якій враховуються наступні показники: середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць, страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України № 1058-IV, за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. N 265 в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім інвалідів I та II груп (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, а саме: лист ГУ ПФУ в Миколаївській області від 11 травня 2016 року №575-7-01, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, індивідуальні відомості про застраховану особу, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру основної пенсії ОСОБА_2 відповідачем дотримано вимоги Закону №1058- IV, є правильним.

Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини щодо відсутності у позивачки права на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі постраждалої від Чорнобильської катастрофи.

Відмовляючи позивачці в нарахуванні додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі віднесеної до 4 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи суд першої інстанції вважав, що оскільки ОСОБА_2 на час призначення пенсії проживала на території Очаківського району Миколаївської області, яка не віднесена до вищевказаної зони, тому права на додаткову пенсію вона не має.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд не повністю з'ясував обставини, що мають значення справи, у зв'язку з чим вважає за необхідне змінити мотивувальну частину судового рішення у цій частині.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону України №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років

Згідно п.4 ч.1 ст.14 вказаного Закону особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Частинами 1, 3 ст. 65 Закону України №796-XII встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, колегією суддів встановлено, що відповідно до посвідчення НОМЕР_1 виданого 23 вересня 1998 року позивачка має статус громадянки постраждалої в наслідок Чорнобильської катастрофи та відноситься до 4 категорії. Дане посвідчення надане позивачці безстроково. /а.с.10/

Відповідачем не заперечується легітимність даного посвідчення.

Відповідно до ст. 51 Закону України №796-XII особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.10 п.4 р.I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-19 від 01 квітня 2015 року особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України

Згідно п.16 р.ІІІ вищевказаного Закону України №76-19 Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом повинен забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Однак, станом на час розгляду справи, Кабінет Міністрів України нормативно-правових актів щодо визначення порядку призначення додаткової пенсії для 4 категорії осіб по ст.51 Закону України №796-XII не прийняв.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачці, яка має право на додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, як особа яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи та віднесена до 4 категорії, відповідно було правильно відмовлено у призначенні вказаної додаткової пенсії, оскільки на час розгляду справи Кабінетом Міністрів України на виконання Закону України №796-XII ще не прийнято ніякого нормативно-правового акту стосовно порядку призначення цієї додаткової пенсії.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог зі змінами в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 195, 197; ст. 198; ст. 202; ст. 205; ст. 207; ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв