Справа № 826/25529/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.10.2015р. № 2566, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.10.2015 р. №2566 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 на адресу відповідача було подано скаргу (вх №Л-3783 від 04.09.2015 року) про невиконання позивачем зобов'язань за договором комплексного добровільного страхування від 05.11.2013 року, в частині виплати страхового відшкодування.

З метою належного розгляду питань, порушених у зверненні ОСОБА_2, Нацкомфінпослуг надіслано вимогу щодо отримання від позивача інформації та документів.

За результатами розгляду документів відповідачем було встановлено наступне.

05 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір комплексного добровільного страхування майна та відповідальності його власників перед третіми особами FНС.026081.

Відповідно до п. 4 та 8 Договору, його предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 03700, зокрема, комп'ютер ноутбук «SAMSUNG».

07 липня 2014 року невідомими особами за адресою АДРЕСА_1 вчинено крадіжку речей, зокрема ноутбука «SAMSUNG», факт чого підтверджується довідкою, виданою слідчим СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України у Київській області та витягом з кримінального провадження № 0001009.

08 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання збитку.

Представником ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а саме аварійним комісаром ТОВ «СОС Сервіс Україна», здійснено виїзд на місце настання події, що має ознаки страхового випадку та складено Звіт про результати огляду майна.

12 серпня 2014 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» затверджено страховий акт № 140708.01, яким прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 970,00 грн., яку здійснено 13.08.2014р., що підтверджується платіжним дорученням від 13.08.2014 №3947.

26 березня 2015 року за вх. № 1374/31 ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримало скаргу ОСОБА_2 від 24.03.2015р. щодо невиплати страхового відшкодування за викрадений ноутбук «SAMSUNG». Листом від 10.04.2015 № 2528-31 ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило ОСОБА_2 про те, що для здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно до підпункту 9.1.4 пункту 9.1 розділу 9 частини Б Договору, необхідно надати документи, що підтверджують майновий інтерес отримувача страхового відшкодування (страхувальника, вигодонабувача) щодо застрахованого майна.

10 квітня 2014 року листом Товариство повідомило ОСОБА_2, що для здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно до п.п. 9.1.4 п. 9.1 розділу 9 частини Б Договору, необхідно надати документи, що підтверджують майновий інтерес отримувача страхового відшкодування (страхувальника, вигодо набувача) щодо застрахованого майна.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 надала ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» інформацію, що застрахований ноутбук «SAMSUNG» подарований їй родичами і будь-які підтверджуючі документи на нього відсутні, що, зокрема, підтверджується скаргою від 24 березня 2015 року.

Пунктом 10.4 розділу 10 частини Б Договору визначено, що страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування в протязі 10 (десяти робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів. Рішення страховика оформляється страховим актом (страховим сертифікатом).

Згідно з підпунктами 7.3.1.6.1 та 7.3.1.6.3 пункту 7.3 розділу 3 частини Б Договору страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у разі коли: не повністю з'ясовані обставини страхового випадку, розмір збитків, обставини, які підтверджують право страхувальника на одержання відшкодування - до з'ясування таких обставин, але не більш, ніж на 60 робочих днів, з дати отримання останнього, необхідного для з'ясування причин настання страхового випадку, документу; страхувальник не подав (відповідно до умов Договору) документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування.

Отже, позивачем не виконано обов'язки за договором страхування щодо прийняття рішення, у строки передбачені договором, чим порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: частини другої статті 20 Закону України «Про страхування» щодо невиконання страховиком інших обов'язків передбачених умовами договору страхування; пункту 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 щодо недотримання обов'язків страховика, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування».

За вказаних вище обставин відповідачем було складено акт про правопорушення на ринку фінансових послуг №720/13-15/13/6 від 06.10.2015 року, який листом №6558/13-8 від 07.10.2015 року було надіслано на адресу позивача, повідомлено останнього про початок провадження у справі про порушення законів інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

За наслідком розгляду справи, відповідачем було прийнято розпорядження від 22.10.2015р. №2566, яким зобов'язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 12.11.2015 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг протиправно прийнято розпорядження від 22.10.2015р. №2566 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»», у зв'язку із чим воно підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Поняття «договір страхування» закріплено в Цивільного Кодексу України (стаття 979), Господарському кодексі України (стаття 354) та в Законі № 85/96-ВР. Так, згідно зі ст. 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до пункту третього статті 626 Цивільного кодексу України, договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування - шкоди.

Як вже було зазначено вище, настання страхового випадку, підтверджено слідчим СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України у Київській області га витягом з кримінального провадження № 0001009.

Так, Верховний Суд України в Інформаційному листі від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» звернув увагу на те, що відсутність рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування не може вважатися підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення таких виплат, оскільки останнє може свідчити про зловживання страховика своїми правами та мати на увазі навмисне затягування строків виконання зобов'язань перед страхувальником.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування розпорядження від 22.10.2015 р. №2566 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» не вбачається, а судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права; висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, в свою чергу, повністю спростував доводи позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2016 р. - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.