Справа № 805/4999/16-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 р. Справа №805/4999/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16 год. 15 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., при секретарі судового засідання Смирновій Ю.А., за участю: представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 21.11.2016 № 05-10-3281/0031-0053, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 21.11.2016 №05-10-3281/0031-0053.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 01.11.2016 по 07.11.2016 Головним управлінням Держпраці у Донецькій області проведено позапланову перевірку ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на предмет додержання законодавства про працю, загальнообовязкове державне соціальне страхування та зайнятість населення. У ході перевірки виявлено 2 порушення, а саме ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п. 4 Постанови КМУ № 1078 та порушення вимог ст. 116 КЗпП України. Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена не уповноваженим на це органом влади, штраф накладено з порушенням норм ст. 58 Конституції України, невірно застосовані норми матеріального права при визначені порушення та розміру штрафу, та порушений порядок розгляду справи про накладення штрафу.

Представники позивача у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти позову, в обґрунтування чого зазначив, що оскаржуване рішення прийнято та підписано начальником Управління Держпраці ОСОБА_4, якому у відповідності до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення надані такі повноваження.

Представник відповідача також звертає увагу на те, що позивачем не заперечується факт порушень ним ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ч. 1 ст.116 КЗпП України.

Стосовно посилань позивача на ст. 58 Конституції України щодо того, що закони і інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, представник зазначив, що правомірність поведінки позивача, зокрема дотримання ним норм законодавства про працю, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи, в свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до позивача, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Щодо порядку розгляду справи про накладення штрафу представник зазначив, що 10.11.2016 позивач повідомлявся телефонограмою про розгляд справи про накладення штрафу уповноваженими особами за результатами виявлених порушень в акті перевірки. На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

На підставі наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 25.10.2016 № 1206 та направлення на перевірку від 25.10.2016 №4.1/824, у період з 01.11.2016 по 07.11.2016 Головним управлінням Держпраці у Донецькій області проведено позапланову перевірку додержання Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування та зайнятість населення.

За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт від 07.11.2016 № 05-20-3281/0031, яким встановлені наступні порушення:

1) в порушення вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п. 4 Постанови КМУ № 1078 «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» - підприємством ПАТ «ММК імені Ілліча» у період з березня 2003 року по липень 2006 року не було нарахування та виплати індексації заробітної плати ОСОБА_5 Порушення встановлено 07.11.2016.

2) в порушення вимог ст. 116 КЗпП України підприємством ПАТ «ММК імені Ілліча» не забезпечений остаточний розрахунок зі звільненим працівником ОСОБА_5 в день звільнення. Порушення встановлено 07.11.2016.

Акт підписаний з зауваженнями директором по персоналу та соціальним питанням ПАТ «ММК ім. Ілліча».

21.11.2016 начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_4 розглянувши акт перевірки від 07.11.2016 № 05-20-3281/0031 щодо порушень Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» керуючись підпунктом 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 № 96 та на підставі абз. 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №05-20-3281/0031-00-53 в розмірі 1450 грн. (а.с.23).

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами позивач звернувся з даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду в межах строку, передбаченого ст. 99 КАС України.

Відповідно до п. 1, 2 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі за текстом - Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з п. 7 Положення, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Підпунктом 1 п. 3 Положення визначено, що основними завданнями Держпраці є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 6, 9 п. 4 Положення передбачено, що Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначає порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі за текстом - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 4 Порядку № 509 встановлено, що справа розглядається у пятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У п.6 Порядку № 509 вказано, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні орган письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до журналу реєстрації телефонограм 04.1-40 Головним управлінням Держпраці у Донецькій області (ОСОБА_6М.) 10.11.2016 повідомлено за телефоном НОМЕР_1 начальника відділу персоналу ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_7 про розгляд справи про накладення штрафу на ПАТ «ММК ім. Ілліча» згідно абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за адресою: 85302, м. Покровськ, вул. Прокофєва, 82, 21.11.2016 з 12 год. 15 хв. 1 постанова.

Разом із тим, в матеріалах справи містяться пояснення начальника відділу мотивації та організації оплати праці Управління компенсацій і пільг ПрАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_7, згідно з яких, з 01.11.2016 по 07.11.2016 в ПрАТ «ММК ім. Ілліча» проведена перевірка додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, за наслідками якої складений акт перевірки № 05-20-3281/0031 від 07.11.2016. Після складання такого акту ОСОБА_7 мав бесіду по мобільному телефону з особою, яка брала участь у перевірці, а саме в.о. начальника відділу контролю південного напрямку управління з питань праці головного управління Держапраці у Донецькій області ОСОБА_6. У цій бесіді ОСОБА_8 зазначила, що за результатами акту перевірки буде накладений штраф на підприємство та орієнтовний розмір штрафу, але саме про час та дату розгляду справи про накладення штрафу я повідомлений не був. Доводить до відому суду, що він не отримував повідомлення у вигляді телефонограми від Головного управління Держпраці у Донецькій області про час та місце розгляду справи, та відповідно до його посадової інструкції не уповноважений на отримання таких документів. Довіреності на отримання телефонограм від третіх осіб генеральний директор Комбінату мені також не видавав.

Згідно з посадовою інструкцією начальника відділу мотивації та організації оплати праці Управління компенсацій і пільг ПрАТ «ММК ім. Ілліча» ДИ 47.56.054, до повноважень начальника не входить отримання рекомендованих листів, документів, телеграм, телефонограм, телефаксів.

За таких обставин, суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про належне повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафу оскільки відповідачем повідомлено не уповноважену особу ПрАТ «ММК ім.Ілліча» на отримання телефонограм про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідно до п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Тобто, начальник Головного управління Держпраці у Донецькій області уповноважений за результатами розгляду справи накладати штрафи при належному інформуванні представника субєкта господарювання.

Крім того, як встановлено вже судом, постанова Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу на Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» уповноваженими посадовими особами №05-20-3281/0031-00-53 в розмірі 1450 грн. прийнята на підставі пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого КМУ від 11.02.2015 № 96 та абз. 6 ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Згідно з пп. 54 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Статтею 265 Кодексу законів про працю України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю (в редакції, чинній на час винесення спірної постанови).

Так, статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обовязків, передбачених законами України «Про військовий обовязок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - пятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Як посилається позивач у позові, відповідальність у вигляді штрафних санкцій за порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим-пятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати, та само поняття таких санкцій було введено у дію у 2015 році у звязку зі змінами до КЗпП України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» № 77-VIII від 28.12.2014. Тому позивач, вважає, що на час здійснення правопорушень, зазначених в акті перевірки, відповідальність юридичної особи у вигляді штрафу (фінансової санкції), а також порядок накладення таких санкцій діючим на той час законодавством передбачені не були, у звязку з чим спірна постанова винесена з порушення ч. 2 ст. 19, ст. 58 Конституції України.

В свою чергу, представник відповідача стверджував, що рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп, частину 1 ст. 58 Конституції щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Тому, оцінка правомірності поведінки позивача здійснюється на підставі норм трудового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на Управління Держпраці, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені позивачем порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема винесення оскаржуваної постанови. Тому застосовується ст. 265 КЗпП України в редакції станом на 21.11.2016.

Суд не погоджується з твердженням представника відповідача щодо правомірності застосування ст. 265 КЗпП України при винесення оскаржуваної постанови з огляду на таке.

Позивач не заперечує факт порушення ПрАТ «ММК ім. Ілліча» ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п. 4 постанови КМУ № 1078 про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» та ст. 116 КЗпП України з невиплати індексації заробітної плати з 2003 по 2006 рік та невиплати заробітної плати при звільненні колишньому працівнику підприємства ОСОБА_5

Відповідно до ст. 265 КЗпП України (в редакції чинній на час виникнення правопорушень) особи, винні в порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Конституційний суд України вирішив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної

дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Також, листом Міністерства юстиції України від 29.04.2011 № 5149-0-26-11-18 надано роз'яснення законодавства та повідомлено таке: «Щодо усунення суперечностей між положеннями нормативно-правових актів зауважуємо, що при розвязанні таких правових колізій, як правило, застосовуються загальновизнані прийоми тлумачення правових норм (надання переваги нормі, що має вищу юридичну силу, а у разі виявлення суперечностей (колізії) між положеннями різних нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, застосовуються положення нормативно-правового акта, який прийнято пізніше або який є спеціальним тощо)».

Статтею 8 Конституції України закріплено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні їй відповідати.

На думку суду до спірних правовідносин неправильно було застосовано вказані норми, оскільки на час вчинення правопорушення позивачем не передбачалась відповідальність, тому відповідач безпідставно застосував редакцію ст. 265 КЗпП України в редакції, яка не діяла на час вчинення правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова Головного управління Держпраці у Донецькій області від 21.11.2016 №05-20-3281/0031-0053 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами прийнята в супереч положень, передбачених Конституцією та законами України, з огляду на що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» підлягають задоволенню.

Відповідно до платіжних доручень № НОМЕР_2 від 05.12.2016 ПрАТ «ММК ім.Ілліча» за подання позову про оскарження постанови Держпраці сплатило судовий збір в розмірі 1378 грн., № НОМЕР_3 від 06.12.2016 ПрАТ «ММК ім.Ілліча» за подання заяви про забезпечення адміністративного позову справило судовий збір в розмірі 413,40 грн.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Повний текст постанови виготовлений 16.02.2017.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області від 21.11.2016 №05-20-3281/0031-0053 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1791 (одна тисяча сімсот девяносто одна) гривня 40 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 14.02.2017 в присутності представників сторін. Повний текст постанови буде виготовлений у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Крилова М.М.